Stipru, kad pokalbyje girdėjosi daug atspindėjimo. Akivaizdu, kad girdi vaiką ir su juo būni, pokalbis skamba natūraliai. Taip pat stipru, kad aiškinaisi vaiko fizinę sveikatą, tyrinėjai situaciją, neskubėjai prie sprendimų. Dar pokalbyje būtų padėję, jei labiau gilintumeisi į vaiko jausmus - perklaustum, ką reiškia "jaučiuosi blogai", pasiklaustum, kaip vaikas jaučiasi pokalbio metu ir pan. Taip pat buvo girdėti, kad tas vienišumas ir depresyvumas tau neskamba kaip pakankamai rimta tema ir vis ieškojai, kas "dar" už to slepiasi. Tai labai rekomenduoju tikėti vaiku ir kiekvieną situaciją priimti kaip maksimaliai rimtą. Sėkmės ir toliau!