Vaikui uždavei puikius atvirus klausimus, kurie padėjo sužinoti daugiau apie situaciją. Labai svarbu, kad vaikui akcentavai, kad niekas neturi teisės taip su juo elgtis. Suradus sprendimą su vaiku įsivertinai kas geriausio/blogiausio galėtų atsitikti. Svarbu išsiaiškinti ką vaikas jau yra daręs ar ką norėtų daryti. Puiku, kad atreagavai kokius jausmus galėtų patirti vaikas, tačiau pravartu yra ir paklausti jo paties, tai nebūtinai turi būti vienas klausimas, į jo jausmus gali atliepti ir pokalbiui įsibėgėjus kaip “ kaip dabar jautiesi/kaip jauteisi tada/ kaip jaustumeisi jei/kaip jautiesi apie tai pasikalbėjęs…”. Kadangi patyčių metu tikrai be suaugusio asmens yra sunku jas sustabdyti, tai vietoje pasiūlymų su kuo galėtų pasikalbėti, gali paklausti  - kuo, iš suaugusių (mokykloje/namie) vaikas pasitiki labiausiai. Tikrai šaunu, kad jaučiasi iš tavęs noras vaikui padėti, tačiau natūralu tiek iš vaiko, tiek iš tavo pusės, kad kai kuriuose pokalbiuose ta tema pirmiausia norėsis tiesiog iš