Justina, puikiai! Nepaisant to, kad ore tvyrojo žinia, jog pokalbis bus „nekonsultacinis“, noriai ir atidžiai mezgei kontaktą, tyrinėjai situacijas. Jautėsi, kad tau nėra sunku būti pokalbyje, kai kontaktas sudėtingas. Gal dėl to pradžioje pasirodė, kad ribas brėži nedrąsiai. Labiau struktūruoti tokius pokalbius padėtų atspindėjimai, pvz., „žiūrėk, pradžioj tu sakei, kad tave muša, o dabar jau pasakoji, kad pasiklydai miške. Man sunku suprasti, koks yra tas sunkumas, dėl kurio paskambinai“. Galėtų padėti ir jei vaiko paklaustum, ar žino, kam skirta VL, ko tikisi iš VL (jei reikia informuoti, kam ji iš tiesų skirta), kartais būtina aiškiai pasakyti, kad VL konsultantas negali padaryti, ko vaikas prašo. Taip pat svarbu įvardyti, dėl ko pokalbis nesivysto ir turės būti šį kartą nutrauktas, pvz., nepaisydamas/-a prašymų ar įspėjimų įžeidinėja, neatsakinėja į klausimus, tyli, klausinėja asmeninės informacijos ir t.t, tada pasakyti, kad jis/ji gali paskambinti ir kitą kartą. Sėkmės tau!