Šiame ilgame pokalbyje jautriai išbuvai su vaiku, neskubėjai, reikšdama supratimą ir palaikymą, tyrinėjai situaciją su tėvais, gilinaisi į jausmus, skatinai  dalintis. Puiku, kad iš karto reagavai į savižalą, tačiau išgirdus, kad vaikas ką tik įsipjovė, verta nedelsiant klausti apie jo būklę (ar kraujuoja, ar skauda, ar reikia med.pagalbos), kiek įmanoma tvirčiau užsitikrinti vaiko saugumą ir tuomet tyrinėti savižalą (kaip seniai, kada, kaip dažnai tai daro, kada kyla stipriausias noras žalotis, kas žino, kaip slepia randus ir pan.). Gerai, kad ieškojot išeičių, tačiau paprastai PVL siūlome tuomet, kai išsiaiškinam visus galimus pagalbos būdus vaiko aplinkoje. O į vaiko klausimą „ką galvojat apie homoseksualumą“ galima reaguoti tiesiog paklausiant, kuo jam tai svarbu, pasakant, kad kiekvienas turi teisę būti toks, koks jis yra, ir iš anksto nedarant prielaidų, kad vaikui nedrąsu apie tai kalbėti ar kad jis susidūrė su homofobija. Linkiu visuomet pirmiausia išgirsti vaiką. Ačiū ir sėkmė