Empatiškai ir taikliais klausimais pradėjai pokalbį, kas padėjo iškart užčiuopti savižudybės riziką. Įvertinai situaciją, stengeisi užsitikrinti ar dabar vaikas saugus. Svarbiausius visus žingsnius,kas pokalbiuose apie savižudybę būtina, padarei. Jautriai apibendrindama vaiko išsakytas mintis, padėjai jam suprast savus  jausmus.  Ten, kur pokalbis pasisuko apie mamą, geriau būtų tiesiog klausti kokie aplamai santykiai su mama? Kiek laiko praleidžiat kartu? Ką veikiat? O kaip anksčiau būdavo?Ir  tikrai vengti pokalbiuose, ypač kai vaikas išgyvena sunkius jausmus, tokio guodimo ir optimizmo, kad viskas praeina, aties šviesus momentas. Geriau kuo daugiau atliepti jausmus, sakant, kad suprantu, įsivaizduoju kaip sunku, kaip išbūni su tokiais jausmais? Kas tau padeda pasijusti lengviau? Galim kartu pagalvoti kaip tau išgyventi iki rytdienos. Labai džiugu, kad drąsinai vaiką, ieškojai ambivalencijos, ir drąsiai kalbėjai apie galimą mirtį. Sekmės ir pasitikėjimo savimi toliau.