Ačiū už pokalbį! Džiaugiuosi, kad pagaliau, panašu, įvyko lūžis ir pokalbiuose jautiesi drąsesnė, neišsigąsti ir neužstringi. Tavo švelnus balsas ir empatiškas tonas viso pokalbio metu, pauzės kiek ilgesnės ir jautrus kvietimas kalbėtis leido vaikui išbūti, pamąstyti, pareflektuoti ir pačiam. Užjautei vaiką, tyrinėjai jausmus - džiugu, kad visa tai naudojai. Išgirdai ir pajautei, kad galbūt vaikas turi suicidinių minčių ir išsiaiškinai riziką. Situacijos analizė (klausimas - ką gero patyrei per tą mėnesį) buvo per anksti. Pirma leiskime vaikui išbūti, nusiraminti, pasiaiškinti kas buvo, išsikalbėti apie vaikiną ir kaip ji jaučiasi.  Sėkmės ir toliau!