Pokalbio pradžioje jautėsi empatija, labai tvirtai vaikui natūralizavai brendimą, parodei supratimą. Džiugu, kad bandei užčiuopti esmę klausinėdama ,ką pati galvoji?  Toliau jautėsi daug sutrikimo ir pasimetimo, nejaukios tylos. Tokiais atvejai vertinga daugiau atspindėti situaciją  ir aptarti situacijas, kas būtų, jei  paklausytum mamos, o jei nepaklausytum, klausti kokius žino skutimosi būdus.  Stengtis nenukrypti nuo pagrindinio rūpesčio, neskubėti  su sprendimais.  Taip pat Vaikų linijoje nenaudojame paliepimų. Dar labai svarbu vaikui  “nuimti“ gėdos jausmą, aptariant tai. Vertinga drąsinti , kad ieško sprendimo, svarsto ar klaustyti mamos.  Jau turi  įgūdžių, ir įrankų, tad linkiu, kad  ir pajutus pokalbio „nesekmę“, toliau stengtis ir tobulėti.