Visuose pokalbiuose , kur su vaiku megzti kontaktą sudėtinga, jautėsi daug noro suprasti, neskubėjai iškart nurašyti vaiko ir vertinti jo. Stengeisi nuoširdžiai megzti kontaktą, kad pokalbis pavyktų, priėmei vaiką toks , koks jis tą akimirką yra. Nesijautė iš tavęs jokio suirzimo ar kantrybės stoka. Naudojai klausimus apie jausmus ir situaciją, net gi įvardinai, kad tu gali pykti, gražiai atspindėjai, viską kas vyksta pokalbiuose, pvz. „tiek pasakoji, net neturiu , kur įsiterpti“. Labai suprantama, kad kalbėti vaikui  „ant  viršaus“ sudėtinga. Ir dar kyla klausimų kiek tęsti pokalbį ir t.t Visa tai bus aiškiau su laiku. Tačiau šiuos visus pokalbius atlaikei labai šiltai ir šauniai. AČIŪ


