Rūta, tau puikiai pavyko taikyti savižalos temai reikalingus punktus – palaikymą, empatiją ir supratimą. Labai ramiai, su reikalingom pauzėm reagavai į faktą, kad vaikas save žaloja, pokalbio metu išgirdai pavojų keliančius garsus ir klausei, ką vaikas šiuo metu daro, o išgirdusi, kad pjaustosi – įvertinai riziką, klausei apie savižudybę, užtikrinai vaiko saugumą. Ypatingai svarbu, kad tokiame pokalbyje su vaiku kalbėjai apie tai, kas vyksta dabar ir atkreipei dėmesį tiek į jausmus, tiek į faktus. Puikiai pavyko paprastais žodžiais nusiųsti žinutę vaikui, kad savęs žalojimas atneša tik trumpalaikį palengvėjimą, ir kad toks jo elgesys – reakcija į sunkią patirtį. Ko pritrūko pokalbyje – patyčių situacijos analizės. Dėl patyčių ir jų sukeltų išgyvenimų vaikas ir pradėjo save žaloti. Nebijok sugrįžti ten, nuo ko vaikas pradėjo pokalbį ir tyrinėk patyčias (kas, kaip, kiek laiko, kokiose situacijose tyčiojasi), galimus reagavimo būdus ir žinoma akcentuok palaikymą ir supratimą. Sėkmės