Įsivaizduoju, kad galėjo būti didelis iššūkis susidoroti su išdykaujančiais skambučiais. Tikrai dėjai daug pastangų, bandei užmegzti konstruktyvų ryšį  ir pokalbį. Ateityje padėtų, jei atkreiptum dėmesį į klausimų formuluotes, mažiau naudotum "Kodėl", mažiau uždarų klausimų, į kiekvieną skambutį reaguoti kaip į rimtą, gilintis į situaciją. Jei vaikas nieko nepasakoja, kartoja vis tą patį, tą atspindėti, pasakyti, kad teks pabaigti pokalbį, jei jis negirdės Tavęs ir nereaguos. Taip pat galima atspindėti ir tai, kas vyksta aplink vaiką - jei girdi triukšmą, juoką, paklausti vaiko, kas vyksta, ar jam netrukdo pokalbiui aplinka, paminėti, kad mes kalbame tik su vienu vaiku. Ir dar vienas palinkėjimas - taip griežtai nebausti savęs ir nekritikuoti - Tu dar tik mokiniesi ir dar daug treniruočių pieš akis :)