Noriu pagirti tave išbuvus tokiame sunkiame pokalbyje. Suprantu, kad tokie pokalbiai gali sukelti pačių įvairiausių jausmų, todėl viskuomet kviečiu po jų pasidalinti savo jausmais su budėjimų koordinatorėmis.
Pokalbyje buvai kryptinga. Išgirdusi vaiko aimaną sureagavai, teiravaisi ką jis veikia ir kuomet išgirdai, kad vaikas žalojasi dėjai pastangas kad savižala būtų nutrauktą ir vaikas pašalintų įrankius su kuriais žalojasi. Įvykdžiusi susitarimą padėkojai vaikui – tai svarbu kuriant ryšį. Tyrinėjant situacija vertėtų atsiriboti nuo asmeninių nuostatų ir daugiau pasidomėti ką vaikas turi omenyje. Vaikas pasakė, kad ant rankos turi randą ir tu nusprendei, kad jis atsiradęs dėl savižalos. Džiugu, kad pokalbyje bandei nuimti vaiko kaltę, ieškojai kas jam padeda nusiraminti ir išbūti sunkumus, tačiau rekomenduoju daugiau klausti apie jausmus. Ateities pokalbiuose linkiu kantrybės užduodant po vieną, o ne du klausimus. Na ir galiausiai, žodį “Problema” keičiam į “sunkumas”. Sėkmės!
