Jautriai ir palaikančiai vedei pokalbį. Jautėsi, kad tau rūpi vaikas, nori padėti. Puikiai gebi įvardinti ir pajausti, ką jaučia tavo pašnekovė, tačiau vertinga pradžioj patyrinėti klausiant, kaip vaikas jaučiasi ir tik, jei sunkiai sekasi įsivardinti šiek tiek padėti jam tai padaryti, taip išvengiant nesusikalbėjimo ar klaidingo supratimo. Svarbu tokiuose pokalbiuose stengtis nuimti nuo vaiko jaučiamą atsakomybę už kitą asmenį, džiugu, jog pokalbio pabaigoje tai ir pabandei padaryti, tik žinutė, kad vaikas nėra ir negali būti atsakingas už kito žmogaus pasirinkimus turėtų jaustis viso pokalbio metu. Nukeliavus į alternatyvas vertinga pamodeliuoti, kas būtų jei vaikas pasielgtų vienaip ar kitaip, taip pažvelgiant į galimas tų veiksmų pasekmes, situacijos baigtis.