Tai tavo pati pirmoji supervizija, todėl natūralu, kad jaudinaisi ir sutrikai. Budint prie ragelio niekada nežinome, kokio kito skambučio sulauksime, todėl natūralu, kad temos būna pačios įvairiausios ir netikėtos. Jeigu mokymų metu yra jausmas, kad tam tikra tema 'einasi' sunkiau, visada pravartu jai skirti daugiau laiko, dėmesio ir supervizijų, visada galima drąsiai kreiptis mūsų - mokytojų/supervizorių pagalbos. Tinkamas buvo tavo klausimas "papasakok daugiau". Jeigu mums nėra aišku, visada tikslinamės, ką vaikas turi galvoje. Galime padrąsinti vaiką kalbėtis, nes kalbėti apie jausmus gali būti nedrąsu: "Girdžiu/suprantu, kad tau nedrąsu pradėti kalbėti, gali man papasakoti, esu tam, kad tave išklausyčiau". Nesiūlyčiau iš karto klausti apie kitus draugus, jeigu vaikas pradeda kalbėti apie konkretų draugą. Nebent planavai situaciją nagrinėti per skirtingus santykius su skirtingais draugais klasėje. Tikslintis, ką vaikas turi galvoje sakydamas "noriu paliesti draugą'', ką jis jaučia. 