Pokalbiai su žmonėmis, kurie turi ar linkę į valgymo sutrikimus nėra lengvi, nes vienas pokalbis nepakeis to mąstymo,  nusistatymo. Galime pakviesti vaiką pabandyti atpažinti iškreiptą mąstymą.( „Kartais mes matome save kitaip, nei mus mato kiti. Ar esi pagalvojusi, kad tavo mintys apie save gali būti klaidinančios?arba „“ Kada nors susimąstei, kad tai, kaip jautiesi apie savo kūną, gali būti paveikta aplinkinių spaudimo ar lūkesčių?“ Nebūtina būti vaiko pusėje, bet objektyviai sureaguoti, kad vaikas tiesiog mažai valgant turės mažai energijos, o gali net kilti pavojus gyvybei, nes va vaikas jau pasakoja, kad kažkokie požymiai jau atsiranda. Nereikia pasakot kaip specialistei, bet bendrinės tiesos yra, kad žmogus kolkas neturi kito būdo kaip energiją savo kūnui, o dar augančiam organizmui, gauti iš maisto. Tikrai gali pasakyt kažką kas nelabai malonu, bet realu tai situacijai. Galėčiau net nesikartoti, bet tikrai tu jau turi gerą balso toną pokalbiuose, moki empatiškai klausti ir domie