Tikrai nelengvame pokalbyje labai empatiškai buvai su vaiku. Tyrinėjai situaciją, išsakei palaikymą ir supratimą, gilinaisi į jausmus. Vertėjo kiek giliau patyrinėti, ką pats vaikas galvoja apie priklausomybę (pvz, ar galvoja, kaip mesti), kada ir kaip pajuto, kad vartojimas kelia sunkumų, įvardinti, kad priklausomybė–liga, kurią įveikti reikia pagalbos. Jautriai tyrinėjai prievartos situaciją, nuėmei kaltę, tačiau tokiais atvejais verta aiškiai įvardinti, kad prievarta–nusikaltimas. Pasiteiravus apie jos fizinę sveikatą (nes tik 4 d. praėjo), būtų proga aptarti med.pagalbos poreikį, galimybes. Gerai kad sureagavai ir paklausei apie savižudybę, nors ir ne iš karto, patikinai, kad tai–ne išeitis. Vertinant savižudybės riziką reikia konkrečių klausimų ir aiškių atsakymų, tad nebijok klausti tiesiai, ką galvoja apie savižudybę, ar dabar apie tai galvoja, ar turi planą, kokį, kur priemonės ir kt. Tai padeda ne tik užtikrinti vaiko saugumą, bet ir pačiai ramiau jaustis pokalbyje.  Ačiū!
