(Kartu su Kristina).
Pokalbį pradėjai labai empatiškai, drąsinai vaiką prakalbėti, užtikrinai pokalbio konfidencialumą. Tik bendraudama su vaiku atkreipk dėmesį į klausimų struktūrą, nes pokalbio metu buvo labai daug uždarų klausimų, taip kartais klausimus pradėdavai „kodėl“ arba „aš manau“. Šaunu, kad pokalbio metu taip pat stengeisi naudoti atspindėjimus, tik tokiuose pokalbiuose svarbu vaiko kuo daugiau klausti ir apie jausmus, kad vaikas galėtų „išsiventiliuoti“, ko šiame pokalbyje pritrūko. Taip pat labai svarbu nuimti vaiko kaltę, ką tu visai neblogai ir stengeisi daryti, tačiau čia svarbu aiškiai akcentuoti, kad tai nėra vaiko atsakomybė. Vaikas turi aiškiai suprasti, kad jis nėra atsakingas už suaugusiųjų problemas. Pokalbio eigoje šiek tiek jautėsi ir tavo pasimetimas, todėl jeigu nebežinai, ko vaiko paklausti, pabandyk apibendrinti patį pokalbį (jo dalį), tai leis tau lengviau suprasti, kurioje pokalbio struktūros dalyje esi ir kur toliau judėti.