Šį kartą pokalbio metu nepavyko išgirsti vaiko siunčiamų užuominų apie savižudybę, nepaklausei klausimo apie savižudybę, tad pokalbis gavosi kiek nepavykęs. Plano neišsiaiškinai. Bandei atspindėti ambivalenciją, tačiau paklausei ko vaikas tikisi iš pokalbio ir kaip sužinojo apie vaikų liniją. Norint atspindėti ambivalenciją, kaip ir puikiai atliktai užduotį prieš superviziją, svarbu pabrėžti kad yra prieštaringumas - na vaikui kyla mintys, bet taip pat jis skamnbina ir tarsi kviečiasi pagalbos, tai kabintis ant to. Taip pat pokalbyje svarbu būti be nuostatų, žvelgti atvirai (nebandyti paaiškinti vaikui, kad kaip jis galvoja apie savižudybę, kai dar niekur dėl patyčių nesikreipė). Nors pokalbyje stengiesi būti empatiška, reikėtų daugiau kalbėti apie jausmus ir juos vaikui natūralizuoti. 