Puikiai išbuvai priklausomybių temoje. Aiškinaisi, tyrinėjai situaciją ir jausmus, uždavinėjai patikslinančius klausimus, atspindėjai, apibendrinai, neskubėjai – tai labai svarbu. Pokalbis būtų buvęs gilesnis, jei būtum atidžiau sekusi merginos žodžius („sakai, prasidėjo vakarėliai, kvaišalai, dar kas nors... O kas tas „kas nors“?“ „Pasakoji, kad pavartojus buvo faina, pasimiršo rūpesčiai ir problemos. O kokios tos problemos?“).  Puiku, kad neskubėjai „diagnozuoti“ priklausomybės, bet siekei tyrinėti, kiek pažengusi problema. Kai jau paaiškėja, kad tai gali būti priklausomybė, svarbu pasakyti, kad tai yra liga ir ji gali būti gydoma, kad yra specialistai, kurie gali suteikti pagalbą. Tokiame pokalbyje verta išryškinti ir ambivalenciją („sakai, kad niekaip negali nustoti vartoti, kad niekas tau nebegali padėti, ir tu to negali pakeisti, bet kartu supranti, kad nieko gero iš to vartojimo, ir skambini pasikalbėti, vadinasi, norėtum tai pakeisti“). Linkiu tau sėkmės išklausant vaikus!