Buvo organiškas palaikantis pokalbis, kuriame stengeisi girdėti vaiką, atspindėti tai ką jis sako ir struktūruoti. Svarbu, kad pavyko pačiai atsiriboti ir nevertinti kas geriau ar blogiau, o tiesiog bandei suprasti vaiką. Nagrinėjant situaciją vertinga giliau ją pagliaudyti, kalbant apie pokalbį su mama, vertinga būtų pabandyti atgaminti kaip atrodė tas paskutinis jų pokalbis, kiek tokių pokalbių išvis buvo, ar yra tekę kalbėti panašiomis temomis ir koks tėvo vaidmuo šioje situacijoje, nes kol kas buvo girdėti, tik ko mama nori ar verčia daryti. Pokalbyje stenkis nevartoti: "patyrinėsiu, paklausinėsiu", nes vaikas gali pasijusti, kaip apklausoje, nesuprastas ir išsigąsti.