Pakankamai sklandus pokalbis su vaikinu, patiriančiu užsitęsusias patyčias mokykloje. Užmezgei kontaktą su vaiku ir labai išsamiai išanalizavai situaciją, įsiklausydamas į vaiką, o ne pats spėliodamas. Situacijos analizėje pamiršai patyrinėti berniukui kylančius jausmas, patyčių temoje emocijos vis tik svarbus elementas. Pokalbį labai sukoncentravai į vaiko ketinimą į patyčias reaguoti smurtu, tačiau džiugu, kad aptarei ir nemažai kitų galimų reagavimo į patyčias alternatyvų (pokalbis su suaugusiaisiais, ignoravimas). Ateityje dar labai svarbu vaiko siūlomū sprendimų pačiam niekaip nevertinti (pvz kad į smurtą reaguoti smurtu negerai), o tokių veiksmų vertinimo paprašyti paties vaiko. Labai svarbu, kad nepamiršai įvardinti, jog besityčiojantys vaikai elgiasi netinkamai ir kad vykstančios patyčios nėra berniuko kaltė, o patyčių išsprendimas be suaugusiųjų pagalbos dažnai neįmanomas. Atetityje verta apsvarstyti ir papildomus reagavimo į patyčias būdus.