Pokalbis buvo šiltas, empatiškas, jautriai jame išbuvai su vaiku. Neskubėdama tyrinėjai situaciją, gilinaisi į jausmus, patikinai vaiką, kad su juo elgiamasi neteisingai, padėkojai, kad skambina VL. Dar giliau pažvelgti į situaciją būtų leidęs patyrinėjimas, iš kur kyla toks įsitikinimas, kad tėvai ja nepatikėtų. Vaikui užsiminus apie tai, kad susižalojo tyčia, visuomet verta sustoti ir pasigilinti – tiek į patį savižalos atvejį, tiek į aplinkybes, tiek į su tuo susijusius jausmus, artimųjų reakcijas, išreikšti vaikui palaikymą, supratimą ir akcentuoti, kad tai yra savižala - didelio emocinio skausmo keitimas fiziniu skausmu ir kad paprastai tai tik trumpalaikį palengvėjimą suteikiantis sprendimas, taip pat patyrinėti, ar nėra kitų savižalos formų.  Buvo malonu klausyti, su kokiu atidumu skatinai patį vaiką apsvarstyti planuojamo susižalojimo, kaip išeities iš priekabiavimo situacijos, trumpalaikiškumą. Taip pat džiugu, kad pasiūlei ir puikiai pristatei PVL. Ačiū ir sėkmės!
