Dėkoju už tavo superviziją apie priklausomybes. Viso pokalbio metu bandei išgirsti vaiką, empatiškai ir jautriai konsultavai. Girdėjau, naudojai atspindėjimus, pasitikslinimus ir natūralizavimus. Šaunu! Buvo momentas, kuomet pametei savo mintį, užmiršai klausimą ir stabtelėjai. Nieko baisaus, taip būna! Tokiose situacijose tikrai padeda apibendrinimai. Jie leidžia susivokti tiek vaikui, tiek ir konsultantui ką jau nuveikėte ir padeda rasti kelią tolyn. Todėl drąsinu juos naudoti. Stenkis kiek įmanoma būti čia ir dabar, reaguok į tai ką vaikas sako ir taip tie sugalvoti klausimai nebepabėgs nuo minties. Pokalbiuose su vaikais apie kitus žmones, skatinu mažinti vaiko atsakomybę už kitus, kuo dažniau nuimti kaltę ir pasakoti vaikui, kad jis tikrai nėra kaltas dėl kito žmogaus priimtų sprendimų. Suteikti kuo daugiau palaikymo ir supratimo, nes vaikams išties sunkus susidūrus su artimo žmogaus priklausomybe ar kardinaliu pasikeitimu. Sėkmės!