Sveikinu, Lilija, gera pradžia! Empatiškas pokalbis. Iš tavo reakcijų "girdžiu, suprantu" jautėsi, kad tau rūpi vaikas ir jo išgyvenimai. Gražiai gilinaisi į jausmus "o tas blogai, ką tu jauti?", tikslinaisi "o visi draugai, būtent kas?", grąžinai vaikui jo klausimą "o kaip tau pačiam atrodo?". Daug pajėgų metei, kad suprastum, kam jam ta mergina, bet turbūt klausimas per sudėtingas ir niekur nenuvedęs. Vertėtų vengti dvigubų klausimų "galėtum papasakot apie santykius su šeimos nariais arba draugais". Suprantu, kad norisi ieškoti patogesnių temų, pereiti prie to, kur pati geriau jautiesi, tačiau svarbu prisiminti, dėl ko nerimauja vaikas ir padėti jam susigaudyti savo jausmuose. Tam tereikia išbūti temoje, kuri rūpi vaikui (ką jau darei, ką žinai apie tai, kaip kiti "susiranda" paną, kokia turėtų būti ta pana, ką tu pats manytum apie draugą, kuris neturi panos, iš kur kyla gėda, ką jam sako draugai ir t.t. ir t.t., kol kalbės :) 
Sėkmės!