Pokalbis buvo kupinas empatijos, atspindėjimų, gražių atvirų klausimų. Džiugu, kad vaiko neatstūmei, kad nesiėmei teisti dėl narkotikų vartojimo, priėmei jį labai besąlygiškai. Vis tik kalbantis apie priklausomybes svarbu rasti būdą aptarti su vaiku narkotikų žalą, nepaleisti jo su galvojimu, kad narkotikai nėra kažkas labai blogo. Šalia tavo atspindėjimų ir atvirų klausimų kiek pritrūko kai kurių svarbių dalykų pastiprinimo, t.y. vaiko informavimo apie žalingas narkotikų vartojimo pasekmes paauglių smegenims, sveikatai, apie galimybę nepajusti peržengtos priklausomybės ribos. Galėjai ir kiek daugiau paanalizuoti jausmus, kylančius įvairiais momentais vaiko kasdienybėje. Šiam pokalbiui labai tinkamą kryptį būtų suteikęs klausimas "o kas pagal tave jau yra laikomas narkomanu"? arba "kaip įsivaizduoji, kiek laiko dar vartosi ir kas bus tavo ateityje?".