Patiko tavo aktyvus vaiko klausymas (aha, aha), nuosekliai gilinaisi į situaciją ir stengeisi normalizuoti vaiko jausmus (pykti yra normalu). Klausimus "AR", pasistenk keisti į atvirus (pvz.: kaip dažnai?). Ieškome suaugusio, kuriuo vaikas galėtų pasitikėti ir skatiname jį patį pagalvoti (su kuo iš suaugusių galėtum apie tai pasikalbėti? Kaip manai, kas nutiktų blogiausio, jei pasikalbėtum? Kas nutikti geriausio, jie pasikalbėtum?). Kai vaikas pasakoja apie patiriamą smurtą, klausiame, kur šiuo metu yra vaikas/kur yra smurtautojas, stengiamės įvertinti, kokia šiuo metu yra reikalinga pagalba, ar vaikas yra saugus, jeigu ne, kalbame apie būtinybę ieškoti/kviestis pagalbos. Tau puikiai sekasi, linkiu ir toliau sėkmingai gilinti žinias :)