Vėlgi labai šiltas pokalbis, kur puikiai formuluoji dėlioji žodžius, skatini vaiką mąstyti, pagarbiai domiesi, puikiai suteikei info apie narkotikus. Tačiau čia vėl pokalbio kryptį nulėmė tavo nusiteikimas/įsivaizdavimas, kad reikia atstovėti narkotikų sukeliamo blogio tezę - jau pokalbio pradžioje kontaktas pažeistas nes konstatavai kad tai blogai, tiek pokalbio eigoje jautėsi noras įtikinti vaiką - dvikova, ko pasekoje pritrūko fokuso tiesiog į situaciją ir jausmus, ambivalencijų ieškojimo vaiko žodžiuose. Visada šaltinis yra ir turi būti vaiko žodžiai, jo išgyvenimai, o ne mūsų žinios ir įsitikinimai. Svarbu pastebėti kai mūsų įsitikimai ima kreipti pokalbį nuo esmės: emocinės paramos, vaiko išsipasakojimo: situacijos ir jausmų analizės.