Kaip ir pats pripažinai, ši tema sunki, joje nedaug jaukumo. Nepaisant to, pokalbio metu jautėsi tavo empatija, buvimas su vaiko situacija, gilinimasis į jo patirtis. Tačiau net ir sunkioje temoje, labai svarbus išbuvimas su vaiko jausmais, nebėgant nuo jų. Kaip ir kalbėjome, siūlau atkreipti dėmesį į sakinių, klausimų formuluotes, kad jos palaikytų, o ne gąsdintų (kartais pasakyti mažiau yra geriau, nei per daug, pvz. užtikrinant anonimiškumą, vietoj: "gali būti, kad dar kažkas VL sužinos apie tai", tiesiog užtenka vaikui patvirtinimo, jog "visa tai liks tik tarp tavęs ir VL", vaikui paprastai to užtenka, taigi plačiau komentuoti nebereikia). Tai labai svarbu kuriant su vaiku kontaktą, kad vaikas galėtų konsultantu pasitikėti. Puikiai tyrinėjai alterantyvas, klausei apie galimus pagalbos būdus. Puiku, jog aiškiai įvardinai, kad tai nusikaltimas. Kitas svarbus aspektas - leisti vaikui jaustis taip, kaip jaučiasi, vietoj: "tau neturėtų būti gėda", normalizuoti, kad tokiais atvejais gali