Šaunu, kad nepasimetei įtemptoje situacijoje, vaikui užsiminus, kad stovi ant tilto ir ketina nusižudyti. Tinkamai ir labai aiškiai reagavai, kviesdama susitarti, kad vaikas nešoktų nuo tilto ir gana greitai pavyko užmegzti kontaktą bei sudaryti kontraktą su vaiku. Buvo keletas puikių klausimų, pvz tikslinimasis kas yra niekas, kai vaikas sako, kad nieko nebenori. Vėliau, paaiškėjus, kad savižudybės tema vaikas kiek manipuliuoja, pokalbį tęsei empatiškai, tyrinėjai situaciją, tik kiek pradėjai velti klausimus - buvo nemažai uždarų klausimų, taip pat suplaktų po keletą vienu metu. Ateityje taip pat geriau vengti tokių pasakymų vaikui kaip "nemeluok; labai mane išgąsdinai". Taip pat turėtume labai atsargiai vertinti tėvų jausmus skambinančių vaikų atžvilgiu (pvz visos mamos rūpinasi savo vaikais), jei nesame iki galo ištyrinėję santykių su tėvais. Tokio pokalbio apie savižudybę vystymui labai tiktų klausimai "o kas tau padėjo išbūti/išgyventi visus šiuos 17 metų?; ką esi bandžiusi keisti