Šis pokalbis tau puikiai pavyko. Jautėsi atidus ir nuoširdus buvimas su vaiku - jo išreiškiamų jausmų priėmimas, supratimas, natūralizavimas ir užuojauta. Nebijojai klausti ir apie laidotuves, jautriai analizavai mirties aplinkybes, sugrąžinai vaikui ir gražius prisiminimus. Situacijos analizėje nesureagavai tik į palikusį tėtį. Pokalbio kryptingumui būtų padėjusi nuosekli struktūra: 1. netektis: kaip mirė, kaip vyko laidotuvės, 2. kaip buvo anksčiau: koks buvo žiurkėnas, ką su juo veikdavo, 3. kaip bus toliau. Nepaisant eiliškumo, paklausei visko, ko reikėjo. Sveikinu! Sėkmės ir toliau.