Pokalbis tikrai pavykęs, nors dėl laiko stokos buvo trumpesnis, nei galėjo būti. Labai jautriai ir ramiai pradėjai pokalbį, nepamiršai panaudoti klausimų apie jausmus. Nors tikri išbuvai su vaiku ir gražiai formuluodama klausimus analizavai situaciją, siūlyčiau panaudoti daugiau atspindėjimų: girdžiu daug nerimo, natūralu bijoti, natūralu, kad gali taip atrodyti, jog gyvenimas baigiasi ir pan. Vystant ilgesnį pokalbį galima klausit vaiką, kas jam padeda išbūti ligoninėje, kas padeda užsimiršti, kokia veikla vaikui įdomi, kokie santykiai su tėvais ir kaip jie  pasikeitė sužinojus apie ligą ir pan. Visumoje tavo pokalbyje buvo daug dėmesio vaikui, kas yra labai svarbu. Sėkmė toliau!