Puikiai užmezgei kontaktą, domėjais vaiku, reagavai į jausmus, buvo supratimo, ramiai buvai su vaiku nagrinėjant ar rašyti laišką draugei. Taigi tinkamas tempas, ir erdvė vaikui. Vistik labai greit nubėgta prie sprendimų ir liko neišpildyta esminė emocinės paramos-išsikalbėjimo funkcija. Kituose pokalbiuose padėtų bandymas kuo ryškiau pamatyti vaiko situaciją: kokie santykiai, ar buvo susipykę anksčiau, kaip suprato kad ignoruoja, kiek tęsiasi, kaip atrodė bandymai bendrauti, su kuo sėdi, ar persimeta žodžiu, ar bendrauja už mokyklos ribų; ko vaikui trūiksta labiausiai, kas padeda, kaip mergaitė gyvena su šiuo draugės nusisukimu, kokie jausmai tada, prieš tai, kasdien kyla. Normalizavimo, supratimo gali būti daugiau.