Tikrai stiprus pokalbis, neskubėjai, palikai daug erdvės vaikui pasakotis kaip jaučiasi, daug atspindėjai, supratai, palaikei vaiką. Šilti atviri klausimai, įvardijai kad neturi teisės, kad ne vaiko kaltė, ir kaip skaudu gali būti tai patirti. Ieškojai atsvarų, kas gali vaiką palaikyti, kas džiugina. Pokalbio gale perėjai prie svarstymų apie būrelius ir kaip pagerinti santykius su sese, tai visgi geriau likti prie situacijos, kur dar daug likę neaiškumų (santykiai, tėtis? konkretūs įvykiai), jie leistų toliau vaikui ventiliuotis, nes tokie pokalbiai būna ilgi ir reikia neskubinti vaiko prie atsvarų ir sprendimų. Svarbus taip pat gylis, daug palaikai, gali dar giliau aiškintis, ką reiškia jausmas balta varna, iš kur vaikas taip jaučiasi. ar tik iš mamos žodžių, tuomet galima padėti vaikui adekvačiau įsivardinti, kad kaip ji save mato daug lemia mamos žodžiai, o vistik tai tik mamos žodžiai. sėkmės toliau :)