Pats iš savęs esi labai empatiškas, tas natūraliai jaučiasi ir tavo pokalbiuose, ne išimtis – ir šis. Tikrai buvo daug šilumos, jautrumo, bandymo išgirsti bei suprasti vaiką. Šį kartą per visą pokalbį iš vaiko pusės buvo juntama viena labai ryški būsena – pasimetimas. Ir nors stengeisi patyrinėti merginai kylančius jausmus, šiuokart būtų tikę dar daugiau dėmesio skirti būtent šiam jausmui: pirmiausia jį natūralizuojant, o tuomet – patyrinėjant, kaip ir iš kur jis kyla. Tam padėtų ir gilesnė situacijos analizė – kada pirmą kartą pajuto tokius jausmus draugei? Kokios mintys tuo metu kilo? Kokie jų santykiai buvo iki tol? Kokie santykiai dabar? Ar ir kitoms merginoms ji jaučia panašius jausmus? Kokie jos santykiai su vaikinais? ir pan. Ir dar, natūralu, kad kalbant su vaiku ir mums gali kilti pasimetimas (visų įmanomų temų mes tikrai “neišmoksime”), bet tuomet kviečiu prisiminti, kad jausmų ir situacijos tyrinėjimas tinka visoms temoms, svarbu tik girdėti vaiką. Ačiū už šiltą pokalbį!