Gavai trigubą situaciją ir mane sužavėjo kaip ramiai, nuosekliai, atidžiai sugebėjai vesti pokalbį, atkreipdama dėmesį  į svarbiausius dalykus: priklausomybes (nesmerkei, tyrinėjai, supratai), prievarta (nuėmei kaltę, įvardinai, kad tai neteisėta), savižudybėje sureagavai į užuominas, užtikrinai saugumą, vertinai riziką, atspindėjai ambivalenciją ir tyrinėjai tas mintis. Labai svarbu atkreipti dėmesį, kad padarei kritinių klaidų nuvertindama jausmą: "neturėtumei savęs kaltinti; neturi jaustis neverta." Atvirkščiai - informuok, bet jausmą priimk - tu tikrai nesi kalta, bet suprantu tavo jausmą tą menkumą, tą kaltę - iš ko ji kyla? Koks tas pasišlykštėjimas savimi? Kaip su tuo išbūni? Ir t.t..