Pokalbyje girdėjosi nemažai empatijos, supratimo, palaikymo ir jausmų tyrinėjimo. Gerai, kad išgirdusi vaiko užuominą, iš karto sureagavai ir paklausei, ar jis turi minčių apie savižudybę. Tyrinėjai situaciją, aiškinaisi savižudybės priemones, prašei jas pašalinti, patikinai, kad vaikas tau tikrai rūpi, neatsitraukei, net kai vaikas parodė susierzinimą. Taip pat gerai, kad pasakei, jog savižudybė – ne išeitis, tik vertėjo tai padaryti kiek anksčiau. Nedelsdama sureagavai ir į savižalos situaciją – direktyviai ir atkakliai rūpinaisi vaiko savijauta, klausei, ar jis namuose vienas, ar reikia medikų pagalbos. Tikrai gerai susitvarkei su  nelengvu pokalbiu, tik ateityje siūlyčiau kiek drąsiau ir konkrečiau kalbėti su vaiku apie jo ankstesnę bandymų nutraukti sau gyvybę patirtį ir dabar apnikusias sunkias mintis.