Puikiai atreagavai tai ką girdi „tu verki?“ ir pasitikslinai „turbūt tau norisi pasikalbėti?“, buvai labai empatiška ir sukūrei erdvę vaikui jaustis laisvai su savo jausmais. Svarbu, kad pareiškei tikrai nuoširdžią užuojautą dėl gyvūno netekties. Tuo pačiu, normalizavai vaiko savijautą „Suprantu, kad tau liūdna, tai normalu“, siūlyčiau žodį „normalu“ keisti į „natūralu“. Toliau gilinaisi į situaciją, kaip gyvūnas mirė, kada ir pan. Man labai patiko, kad vartoji „mhm“ ir parodai, kad vaiko klausaisi, taip pat, kad nebijai ir patylėti, tai labai svarbu tokio pobūdžio pokalbiuose. Paminėjai, kad „suprantu tave“, rekomenduočiau šiuos žodžius keisti „įsivaizduoju, kad gali būti sunku“. Viso pokalbio metu jautėsi, kad tikrai užjauti vaiką, grįžai prie prisiminimų apie žiurkėną. Sakinį „Aš labai džiaugiuosi, kad tavo nuotaika pasitaisė“ siūlyčiau keisti į „girdžiu, kad turi labai malonių prisiminimų apie savo žiurkėną“. Svarbu nesuasmeninti tokių pokalbių („esu žiūrėjusi“), na, jei vaikas pak