Džiaugiuosi, kad išklausai vaiką iki galo ir prisitaikai prie jo kalbėjimo intensyvumo. Puiku, kad prieš teikiant emocinę pagalbą – pasirūpinai vaiko saugumu – prieš kiek laiko išėjai?/Kur tu esi? Man svarbu, kad tu gerai jaustumeisi pokalbio metu“. Galima ir pasigilinti kaip tie metai iki studijų galėtų praeiti siekiant tikslo. Gilinaisi į vaiko jausmus, reagavai į juos sklandžiai ir ramiai, taip pat vaiko klausei kaip jis pats mano dėl galimų sprendimų. Galima dar paklausti kiek laiko vaikas planuoja negrįžti, ko siekia išėjimu iš namų, kaip šis sprendimas paveiks tolimesnius santykius su tėvais. Reiktų nevertinti ką tėvai gali galvoti ir pan, geriau tokio atveju tiesiog atreaguoti, kad „normalu, kad tėvai nerimauja dėl šios situacijos“. Šis pokalbis tikrai buvo stiprus iš tavo pusės, šaunuolė.