Pokalbio metu jautėsi empatija, supratingumas, nenuskubėjai prie sprendimų, nagrinėjai situaciją, natūralizavai vaiko nerimą. Puikūs atspindėjimai, gražūs atviri klausimai. Bandei atrasti tai, kas vaiką neramina labiausiai – šaunu. Taip pat užčiuopei, kad vaikas dar neturi diagnozės, dar nežino, ar tikrai serga. Verta nebijoti šio momento parodyti ir vaikui – tą darant su užuojauta, natūralizuojant nerimą, parodant, kad supranti jaučiamas emocijas, vaiko jausmų nenuvertinsi ir pabandysi jam parodyti ambivalenciją.