Man labai patinka kaip natūraliai, organiškai vedi pokalbį ir turi savitą nuoširdų stilių. Šiame pokalbyje buvo daug temų, todėl labiausiai norėjosi aiškensės struktūros - vertėjo apibendrintį vaiko patiriamus sunkumus ir kiek nuosekliau kiekvieną iš jų panagrinėti (liko neaptarta tėvų priklausomybių tema, ne iki galo aiški situacija kaip atrodo vaiko kasdienybė, kaip jis gauna maisto iš kaimynės, ką dėl to išgyvena.) Taip pat tokiose sunkiose situacijose svarbu nepamiršti ir mūsų vaidmens palaikyti, užjausti, parodyti supratimą, rūpestį - visko buvo, bet ne pakankamai - norėjosi dar daugiau empatijos, kuri sklistų ne tik iš tavo tembro, pauzių, bet ir žodžių, kuriuos sakai vaikui. Kai vaikas sako, kad jaučiasi blogai, nes yra nevalgęs nėra tikslinga aiškintis ką turi mintyje, daug svarbiau parodyti atjautą: tikiu, kad tau sunku, užjaučiu dėl to ką tenka patirti, kiekvienam būtų sunku kai esi nevalgęs ir man labai rūpi tavo situacija. Sėkmės!