Pokalbį vedei, jautriai, švelniai ir neskubėdama. Girdėjai vaiką ir stengeisi atreaguoti į tai ką jis sako. Kiek pasijuto sutrikimas išgirdus „mane išprievartavo“. Natūralu, kad gali būti nelengva kalbėtis tokiomis sudėtingomis temomis, tačiau vis tik kalbamės, giliname situaciją, kaip ir kada tai nutiko, kaip su tuo vaikas išgyveno visą šį laiką iki skambučio, kas padėjo išbūti, kaip jautėsi, kaip kito jausmai, kaip jaučiasi dabar, pokalbio metu ir pan. Šaunu, kad pokalbio metu pasidomėjai vaiko fizine sveikata ar šiuo metu viskas gerai. Tokio pokalbio taip pat itin svarbu reikšti besąlygišką palaikymą ir siųsti žinutę, kad tai kas nutiko vaikui, nėra teisinga, tai nusikalstama ir vaikas nėra kaltas dėl to, kas nutiko, kaltas yra tas asmuo kuris taip pasielgė ir turėtų už tai atsakyti.