Pokalbyje buvai empatiška, kūriai vaikui draugišką, bei jaukią aplinką.
Pokalbyje judėti į priekį leido situacijos tyrinėjimas, atviri klausimai, trumpi atspindėjimai, bei supratimai. Pasitaikė keletas  uždarų klausimų, kuriuos būtų galima pakeistį į atvirus. Pvz.: „Ar kalbėjai su savo drauge apie tai?“ pakeistį į „Kaip tau sekasi su drauge kalbėti apie narkotikų vartojimą (vietoje apie tai)“?. Natūralu, kad išgirdus vaiko klausimą „O ką man daryti?“ norisi atsakyti, tačiau vaikų linijoje stengiamės vaiką įgalinti ir pagal konsultavimo modelį vengiama perteikti savo nuomonę, pvz.: „Na pirmiausia būtų gerai pasikalbėti su drauge...“.  būtų galima pakeisti į „Kai kuriais atvejais gali padėti nuoširdus pasikalbėjimas su drauge“ arba „Kai kuriems vaikams padeda pasikalbėjimas...“ ar kitas variantas tavo sugalvotas variantas, kuriame nebūtų vertinimo.
Nors pokalbis buvo jaukus ir šiltas, jame pritrūko jausmų tyrinėjomo, kuriam reikėtų skirti daugiau dėmesio.