Buvo tikrai puikus, empatiškas pokalbis. Tavo ramus balsas, lėtas pokalbio tempas ir tiesiog buvimas šalia tikrai buvo tai, ko vaikui netekties situacijoje reikėjo. Tikrai nuoširdžiai net keletą kartų išreiškei užuojautą, jautėsi palaikymas, supratimas, išbuvimas tikrai jautrioje ir sunkioje situacijoje. Labai gražiai tyrinėjai jausmus, skatinai vaiką papasakoti apie jai artimą žmogų, kurio ką tik neteko, prisiminti jų kartu praleistą laiką, gražias akimirkas. Natūralizavai vaiko emocijas, patikinai, kad tam, kad skausmas kiek sumažėtų, reikia laiko. Gebėjai kalbėti su vaiku net ir tuomet, kai vaikas užduodavo klausimus, į kuriuos atsakymo tiesiog nėra (pvz., kodėl teta mane paliko, kaip ji taip galėjo?). Džiaugiuosi, kad niekur neskubėjai, ir tiesiog buvai su vaiku.
