Visas pokalbis buvo jautrus , su empatija ir ramybe. Daug atspindėjai (iki šiandien galvojai, kad yra senelis, o dabar kitaip), kas suteikia vaikui daug erdvės susivokti situacijoje.  Vis klausei : kaip pasijutai?. Akcentavai tokius esminius vaikui dalykus: kuo tau svarbu?, o jei taip būtų, kad nėra senelio?. Pagavai ir vaiko abejones. Dar ypatingai gražiai pasakei, (atrodo, kad tau svarbiu patyrinėti šį klausimą). Iš tiesų tema buvo šiek tiek trikdanti, nes vaikas reikalavo tiesos.  Galima pačiupti šį jo norą sakant, suprantu, kaip tau svarbu tiesa, noriu pasidžiaugti, kad ieškai. Verta paminėti, kad kartais tikrai sudėtinga iškart rasti atsakymą į visus svarbius klausimus. Kaip ir kalbėjom  tai filosofinis klausimas, panašiai kaip apie Dievą . O mūsų vaidmuo suteikti vaikui emocinę paramą, kai vaikas susiduria su nauju netikėtu dalyku, padėti išbūti, pastiprinant jį ir įgalinant rasti atsakymą šiam momentui.  Jautėsi koks tau svarbus vaikas, o tai be galo džiugu. AČIŪ Vilte. 