Puikiai išlaikei pokalbio struktūrą su vaiku, neskubėjai ir stengeisi su juo išbūti. Tai atvėrė kelią ir į gražius atspindėjimus, atvirų klausimų naudojimą ir, svarbiausia - girdėjai, ką sako vaikas ir pokalbį vedei pagal tą liniją, o ne savo įsivaizduojamą situaciją. Šaunu, kad vis patyrinėjai vaiko jausmus, gal norėjosi kiek daugiau išgirsti jausmų natūralizavimo. Pokalbiuose, kai vaikas susiduria su persekiojančiais nemaloniais komentarais internete, vedama atsižvelgdami į dvi linijas: patyčios (elektroninės) ir saugumas internetinėje erdvėje. Puiku, kad pokalbio pabaigoje prisiminei vaikui išsakyti, kad niekas neturi teisės iš jo tyčiotis. Tą galėjai padaryti anksčiau, kai tik vaikas pradėjo pasakoti apie pasikartojančius užgauliojimus. Tinkamu būdu su vaiku nuėjai prie sprendimų, juos pasiūlei įtraukdama patį vaiką, be primygtinės rekomendacijos ir nurodymų, kokį elgesį rinktis. Tai puikus emocinės paramos ir empatijos pavyzdys.