Gebi labai empatiškai vesti pokalbį, pabūti su vaiku, neskubėti, bet čia labai jautėsi, kad išmušė tema. Reikėtų pasikartoti prievartos temas ir pabandyti dar kartą pravesti pokalbį tiek savižudybės ir savižalos, tiek prievartos temose. 
Pagalvok, kas Tau padėtų pokalbiuose, kuomet pasimeti - gal gali apibendrinti, ką jau pasakė vaikas, atspindėti, gal natūralizuoti jo jausmus ar elgesį, gal reaguoti į tai ką girdi (šniukščioja, liūdnai, nedrąsiai kalba), pvz., ar teisingai suprantu, kad verki? -taip. - suprantu, kaip gali būti sunku kalbėti apie tai, noriu pasakyti, kad ... (užtikriname konfidencialumą, padėkojame, padrąsiname ar pan.). 
Puiku, kad išgirdus užuominą iškart teiraujiesi ar negalvoja apie savižudybę, pasikartoki kaip reaguojame išgirdę "taip" (planas, kada, kaip). 
Nepamiršti paminėti, kad savižudybė nėra išeitis. Tik kai tai tiesiog pasakome, ypač pokalbio pradžioje gali nuskambėti labai dirbtinai, tad įpinkime į pokalbį, atspindėjimus, natūralizavimus ar pan. Pvz. supr