Pokalbis buvo šiltas ir empatiškas. Padrąsinai vaiką, kvietei pokalbiui, suteikei supratimo ir palaikymo. Įvardinai tokiems pokalbiams svarbius dalykus - kad priklausomybė yra liga, kad tai nėra vaiko atsakomybė, kad labai svarbu vaikui pasirūpinti savimi. Naudojai atspindėjimus, tačiau jų buvo išties daug - reikėtų atkreipti dėmesį, kad jie netaptų vien pokalbio atkartojimu. Taip pat pokalbis būtų sklandesnis ir suteiktų vaikui daugiau erdvės išsikalbėjimui, jei daugiau tyrinėtum situaciją. Šiuo atveju buvo galima tyrinėti vaiko santykius su mama, santykius su pačiu tėčiu - kaip būna kai jis geria, kaip būna, kai negeria, kaip sutaria,  kaip buvo anksčiau, kaip yra dabar. Taip pat vaiko galima klausti, kaip jis išgyvena tokioje situacijoje, kaip atrodo jo diena, kur randa nusiraminimą. Galima kalbėti ir apie tai, kaip vaikas įsivaizduoja, kaip jis galėtų surasti darbą, kas pasikeistų, jei tas darbas iš tiesų atsirastų. Na ir, aišku, svarbu nepamiršti jausmų. Ačiū ir sėkmės!