Buvo labai graži pokalbio pradžia, kontakto su vaiku užmezgimas, jausmų normalizavimas. Vis dar yra klausimų formulavimo spragų: išlenda vienas kitas "kodėl" ir nemažai uždarų klausimų. Trūko situacijos tyrinėjimo, išbuvimo, kiek užskubėjai su alternatyvų tyrinėjimu. Su vaiku reikėtų labiau kalbėtis, kokias išeitis jis pats mato, jei pateikiami kokie variantai, reikėtų apgalvoti, ar jie yra įmanomi, adekvatūs, informuoti vaiką, kai jam yra reikalinga kita (suaugusiųjų, tarnybų) pagalba. Kai vaikai kalba apie patiriama smurtą šeimoje, turi "užsidegti raudona lemputė", turim užtikrinti vaiko saugumą, informuoti, kad taip niekas negali elgtis, informuoti apie pagalbą ir čia turi būti jau pagrindinė pokalbio tema.