Pokalbio pradžioje leidai vaikui kalbėti, garsais (mmhh) parodydama, kad jo klausaisi, perfrazuodama / atkartodama, ką išgirdai. Džiugu, kad jau šio pirmojo bandymo metu bandei tyrinėti vaiko jausmus. Tačiau pokalbio eigoje trūko normalizavimo, supratingumo išreiškimo ir empatijos.
Taip pat noriu atkreipti dėmesį, kad situacijos analizė ir jausmų tyrinėjimas VL pokalbiuose užima didžiąją dali pokalbio, todėl patarčiau pokalbiuose neskubėti ieškoti sprendimų, su kuo vaikas galėtų pasikalbėti apie situaciją - jis jau paskambino ir kalbasi, išnaudokim tai, pasidžiaukim, paskatinkim. 
Tyrinėdama situaciją naudojai tinkamus atvirus klausimus, atkreipčiau dėmesį - kad dažni klausimai prasidėdavo bereikalingu žodeliu "O", kas "kliūna ausiai".
Analizuojant šią vaiko situaciją būtų buvę galima papildomai aptarti, kaip vaikas sužinojo, kad bus broliukas, kaip tada jautėsi, kaip reagavo, jau jam gimus, kaip keitėsi vaiko jausmai eigoje, kaip keitėsi santykiai su mama / tėčiu.
Apibendrinant - gera