Pokalbio pradžioje gražiai skatinai vaiką išsipasakoti, jautėsi, kad tau nuoširdžiai rūpi jo išgyvenami sunkumai. Naudojai atspindėjimus, stengeisi gilintis į jausmus (Suprantu, kad kurį laiką nešioji akinius ir patiri patyčias. Kaip dėl to jautiesi?), tinkamai nuėmėi nuo vaiko kaltę. Nors buvo ir situacijos tyrinėjimo, ateityje skatinčiau daugiau dėmėsio skirti šiai daliai, neskubant į sprendimus. Suprantama, kad išgirdus vaiko patiriamus išgyvenimus, gali kilti noras greičiau surasti išeitį, tačiau labai svarbu su vaiku pabūti, patyrinėti situaciją ir jo išgyvenamus jausmus. Patyčių atveju vertinga pasigilinti ir į konkretų atvejį (papasakok, kada paskutinį kartą iš tavęs tyčiojosi? Kaip viskas vyko? Kokie jausmai tau tuo metu kilo?). Šaunu, kad paminėjai, jog patyčių atveju reikalinga suaugusiojo pagalba, tačiau labai svarbu to nedaryti direktyviai. Dar labai noriu pagirti, kad turi itin šiltą ir malonų balsą, kuris suteikė pokalbiui daug jautrumo ir empatijos. Sėkmės ir toliau!