Labai jautrus ir palaikantis pokalbis. Gražu klausytis, kaip jautriai ir nuosekliai domiesi vaiko situacija ir jausmais. Pokalbis vyksta natūraliai ir harmoningai. Lygiagrečiai  daug dėmesio skiri jausmams, atspinti, išreiški supratimą ir palaikymą. Neskubi, būni kartu su vaiku, jo situacijoje, jo istorijoje, su jo jausmais. Jaučiasi tavo palaikymas ir empatija. Džiugu, kad neišsigąsti sunkesnių jausmų, nebėgi nuo jų, nesistengi vaiko nuraminti, tiesiog būni su tuo ką vaikas pasakoja. Kaip kalbėjome, su vaiko nerimu dėl atstūmimo, vienišumo buvo galima dirbti kalbant apie situacijas kai jo aplinkoje kažkas sunkiai sirgo. Kaip jai norėjosi elgtis su tuo žmogumi? Taip pat buvo galima daugiau pasigilinti į diagnozę, galimus kitus scenarijus, kad mergina pamatytų platesnį vaizdą. Šioje situacijoje vaikas viską piešė tik tamsiomis spalvomis. Nepaisant to džiugu, kad situacijoje išbuvai jautriai ir palaikančiai. Tai ir yra svarbiausia