Pokalbyje buvai empatiška, užtikrinai, kad VL galima apie viską kalbėtis, gražiai skatinai atsiverti, aktyviai klauseisi. Naudojai atspindėjimų, natūralizavimų, puikiai moki išbūti su jausmais, net keletą kartų patikinai, kad niekas neturi teisės tyčiotis – tai puiku, ypač patyčių temoje. Ko pasigedau? Gilesnio patyčių situacijų ir jausmų jose tyrinėjimo: kas tyčiojasi? Kaip? Ką sako? Kaip vaikas reaguoja? Kaip jaučiasi tuo metu? Kas dar būna šalia? Kaip reaguoja? Ką yra bandžiusi, kad tai liautųsi (nors vaikas pasakė, kad „viską“, tačiau tas „viskas“ liko nepatyrinėtas)? Kokių aplinkoje yra draugiškų žmonių? ir t.t. Taip ir pačiai susidarytų aiškesnis vaizdas, ir vaikas turėtų galimybę pasipasakoti. Svarbu vaikui pasakyti, kad kartais nepakanka vieną kartą kreiptis į suaugusiuosius, reikia vis bandyti ir bandyti, nes dažniausiai ne vieno vaiko jėgoms tai išspręsti. Geras sprendimas buvo nukreipti į PVL, kurią puikiai pristatei, tačiau vis tik jis buvo labai per ankstyvas. Sėkmės tau!