Iš esmės pokalbis buvo neblogas, daugumą klausimų formuluoji kaip atvirus (O nuo kada taip prasidėjo gal pameni? / O gal pameni kas turėjo įtakos tai pradžiai savijautos? / Dėl ko dažniausiai pykstaties?), tyrinėjai vaiko jausmus (O tu taip jautiesi dabar? / Kaip tu jautiesi po tai kai sudavė tau per veidą?). Tačiau pokalbio metu savarankiškai suradai galimą sunkumo priežastį, o neleidai vaikui pačiam bandyti ieškoti priežasties ar sprendimo (Tai trūksta dėmesio turbūt? / Jeigu gerai suprantu gimė brolius ir jautiesi kaip kosmose ir turbūt to priežastis yra dėmesio atidavimas broliukui? / Paprasčiausiai būtų galima pasakyti kaip tu tokiu atveju jautiesi, kai ji šūkauja... ir kartais gali užtekti tiek...). Pasistenk pokalbio metu kartu su vaiku ieškoti priežasčių ar sprendimo būtų, tegul vaikas pats pasiūlo galimus sprendimo variantus ir tik jei pokalbis niekur nejuda ta linkme, gali padėti jam pradedant fraze "įprastai tokioje situacijoje...".