Puikiai pradėjai pokalbį, drąsinai mergaitę kalbėti jai nepatogia tema, natūralizavai brendimą ir su juo susijusius pokyčius. Tačiau nuo vidurio pokalbis šiek tiek strigo ir pradėjai siūlyti mergaitei, jog jai būtinai reikia pasikalbėti su mama ar kažkuo iš mokyklos. Pokalbyje buvo jaučiama daug nerimo, todėl reikėjo mergaitei leisti išsiklabėti, aptarti blogiausias ir geriausias situacijas, kas ją labiausiai neramina, kokios pasekmės gali būti ir pan. Šitame pokalbyje būtų tikę ir šiek tiek informuoti apie depiliavimo būdus, aptarti ką ji yra girdėjusi. Taip pat buvo daug vietos apšnekėti patį brendimą, kaip ji jaučiasi dėl vykstančių pokyčių, kas bus vasarą kai tie plaukeliai bus labiau matomi, kas ją skatina galvoti, kad būtina depiliuotis, kaip mama reaguos jei sužinos, jog ji depiliuojasi ir pan. Pokalbiuose stenkis neįvardinti jausmų už vaiką, pirmą pasiteirauk kaip jis jaučiasi. Taip pat vaikams neliepiame kažko daryti, mes už juos neturime nuspręsti kaip jam elgtis.