Jautrus pokalbis, kuriame stengeisi palaikyti vaiką, užtvirtinai, kad niekas neturi teisės jo mušti, kad tėtis elgiasi netinkamai. Reagavai į užuominas apie savižudybę, įvardinai, kad savižudybė nėra išeitis. Taip pat naudoji daug atspindėjimo ir apibendrinimo, jautriai ir drąsiai būni pokalbyje. Šį kartą būtų padėję, jeigu į užuominas apie savižudybę ("nieko nesinori", "aš jau pavargau", "baprasmis gyvenimas", "viskas be prasmės", "reikia pabaigt viską") sureaguotum šiek tiek anksčiau. Šiuo atveju geriau paklausti per anksti ir gauti neigiamą atsakymą, nei kad pavėluoti su klausimu apie mintis apie savižudybę. Taip pat verta išsiaiškinti riziką - kaip galvoja nusižudyti, kada galvoja tai padaryti, kokiomis priemonėmis, kaip ketina atsisveikinti ir pan. Tai padėtų suprasti, kaip toliau vesti pokalbį - ar konecentruotis ties rizikos mažinimu ir tartis su vaiku, kad nieko sau nepasidarytų, ar, kaip tik galima labiau eiti į situaciją, kas vyksta jo gyvenime, kad net galvoja apie savižudyb