Antras pokalbis daug geriau pavyko, nes išgirdusi savižudybės temą likai prie tų jausmų, nebeskubėjai į patyčių temos nagrinėjimą. Buvo daugiau jausmo ir atspindėjimų. Man ypač patinka tavo aktyvus klausymas - tas "mh" dažnai atstoja klausimą ir suteikia vaikui erdvę kalbėti. Vis dar nebuvo ambivalencijos (būtinai pasitreniruok kitose supervizijose), vėl stigo nuostatos - kad tai ne išeitis. Norėjosi, kad jausmus daugiau natūralizuotum, nes beviltiškose situacijose labai svarbu parodyti, kad tie išgyvenimai yra suprantami, tikrai labai sunku kai visi tyčiojasi ir niekas nesikeičia. Jaučiasi tobulėjimas - pirmyn! :)