Atvirai buvai pokalbyje, stengeisi suprasti vaiko situaciją, norėjai jam padėti. Aiškinaisi, kaip dažnai vaikas vartoja, ką pats žino ir pan. Naudoji atspindėjimą, apibendrinimą, atvirus klausimus. Pokalbyje labai trūko vaiko jausmų - pavyko išsiaiškinti, kad vikas nerimauja, tačiau daugiau apie jausmus nieko nebekalbėjote. Būtų vertinga pakalbėti apie tą nerimą, kaip jis pasireiškia, kokiose situacijose, kaip vaikas elgiasi tada ir pan. Taip pat nuskubėjai į sprendimus, nors situacija buvo aiški tik paviršiumi. Kviečiu į sprendimus neskubėti, skirti laiko ir dėmesio išsityrinėti situaciją visais aspektais: jausmus, elgesį, ką jau bandė daryti, ką norėtų daryti, kaip mano, kas galėtų padėti ir pan.