Pokalbio metu tavo empatiškas bendravimas ir balso tonas sukuria rūpestingumo, išklausymo atmosferą. Naudoji atspindėjimus, nepamiršti jausmų tyrinėjimo. Pirmoji pokalbio pusė apskritai buvo sklandi, tikslinaisi, ką veikas turi omenyje, kai sako, jog jaučiasi kaip ateivis, prašei papasakoti apie paskutiniąją situaciją kai taip jautėsi, nepamiršai nuimti kaltės nuo vaiko ir pan. Pokalbiui labiausiai pritrūko situacijos analizės, nes labai paskubėjai į sprendimų paiešką ir į ypač į norą nukreipti vaiką pas kitą suaugusįjį. Vaikai dažniausiai paskambina į VL todėl, kad neturi su kuo saugiai pasikalbėti apie savo išgyvenimus, tad labai svarbu įsiklausyti, įsigilinti ne tik į jausmus, bet ir į situaciją, nepulti duoti patarimų.