Pokalbio pradžioje tinkamai atsiliepta. Kai vaikas pradėjo dainuoti, pokalbiui galėjo padėti priminimas -kaip tu ir sakei, kad "paskambinai į Vaikų liniją", taip pat galimas paklausimas eigoje "gal nori apie kažką pasikalbėti?". Labiau valdyti pokalbį būtų padėjęs pradžioje įvardintas atspindėjimas, ką girdi (girdžiu tu dainuoji), taip pat pakvietimas kalbėtis apie tai (pvz., mes VL su vaikais kalbamės, gal gali papasakoti, kas vyksta pas tave, kad tu paskambinai ir dainuoji). Svarbu sekti savo vidinę būseną, kad jei kyla kažkokie jausmai, pavyzdžiui, pyktis, suprasti, ar tai kyla dėl mūsų vidinio nusistatymo, tarkim, ką vaikas turi kalbėti, ar dėl kitų priežasčių. Jei vaikas nereaguoja į mūsų atspindėjimus, ką girdime, kas trukdo pokalbiui, matai, kad pokalbis užstrigo ir nesivysto, nors kvietei pasikalbėti, vadovaujamės trijų žingsnių taisykle, pokalbį baigiame. Pokalbyje svarbu vaikui nenurodinėti, nekalbėti įsakmiu tonu, stengtis naturaliai šnekėti apie tai, kas čia vyksta, kas gir