Jautėsi tavo rūpestis prakalbinti vaiką ir užčiuopti jo sunkumą. Vis drąsinai dalintis,pasakoti, jautriai reagavai, kad vaikas nedrįsta pradėt pokalbio, sakei palauksiu kiek reikės, skatinai kalbėtis apie jausmus. Kai vaikas išsakė patyręs prievartą, pasijuto lyg sutrikimas ir noras šiek tiek „nubėgt" į šoną. Tikrai nelengva priimti tokius skausmingus išgyvenimus. Tokiai atvejais vertinga išsakyti kuo daugiau užuojautos ir atspindint, kas buvo papasakota, klausti, apie ką norėtų daugiau pasikalbėt, apie prievartą, ar kaip jaučiasi dabar. Įvertinti galimą savižudybės riziką, kai vaikas išsako, kad nekenčiu savęs ir jau nieko nebenoriu. Taip pat labai svarbu pasakyti, kad savižudybė nėra išeitis, nors ir labai sunku dabar atrodo.  Labai džiugu, kad radai ambivalenciją, drąsinai, ir sakei, esi stipri, kad kreipeisi. Linkiu pasitikėjimo  savimi tokiuose pokalbiuose.