Puikiai formuluoji atvirus klausimus ("kas tave neramina?; "kaip jauteisi tą akimirką?), pokalbio pradžioje vaikas suabejojo ar verta kalbėti apie problemą ir tu patvirtinai, kad verta, tokį vertinimą galima pakeisti "galime pabandyti apie tai pasikalbėti“. Svarbu, kad gilinaisi į problemą – kiek laiko vyksta patyčios, kaip jos vyksta, kaip aplinkiniai reaguoja. Svarbu paminėti vaikui, kad niekas neturi teisės su juo taip elgtis. Puiku, kad PVL pasiūlei tik pirmiausia išanalizavus visus galimus būdus, kaip vaiko nuomone, būtų galima sustabdyti šias patyčias. Kadangi mes nežinome kaip PVL spręs šią vaiko problemą, svarbu nieko vaikui nežadėti („Jie tikrai pas tave neateis“ ir pan). Tokiu atveju galima paminėti, kad PVL be vaiko sutikimo nieko nedarys ir visus atsakymus, kylančius vaikui dėl tolimesnės problemos sprendimo eigos jis sužinos pasikonsultavęs su PVL. Pokalbį užbaigei „ar palengvėjo kiek nors?“, tokį klausimą rekomenduočiau keisti atviresniu „kaip jautiesi po šio pokalbio?“. 