Pokalbį vedei tikrai empatiškai, naudoji daug atspindėjimų, natūralizuoji jausmus, naudoji atvirus klausimus. Kai kuriose vietose norėjosi gilesnės situacijos analizės, pokalbis šiek tiek nuplaukė paviršiumi. Buvo galima bandyti sužinoti, kiek laiko mergina gyvena su tokiais jausmais, kas konkrečiai nutiko ir ją taip nuliūdino, ar yra taip buvę anksčiau ir pan. Iš to kiek mergina kalbėjo apie gyvenimo beprasmybę, klausė ar kam yra reikalinga, buvo galima paklausti ar galvoja apie savižudybę. Vaikui pasidalinus, kad sugalvojo paskambinti į VL, nes neturi su kuo pasikalbėti, pasitarti, nėra kas išklauso, visada galima sureaguoti, pasidžiaugti, kad išdrįso skambinti į VL. Sėkmės!