Tai buvo pirmoji supervizija, tai tikrai pokalbis buvo šiltas, empatiškas. Jautėsi daug jautrumo, noro suprasti vaiką ir jam padėti. Labai linkiu išlaikyti šias savybės:) Taip pat kviesčiau daugiau naudoti apibendrinimų - tai padeda vaikui labiau jaustis išgirstam, suprastam, ir struktūruoja pokalbį. Drąsiai galima daugiau tytinėti situaciją, ir kalbėtis su vaiku apie sprendimų alternatyvas - apie baimę ir pasekmės, jeigu mergina būtų nėščia(čia galima plačiau tyrinėti jos baimę pasakyti tėvams, santykius su tėvais, ir santykius su vaikinu), ir apie tai, kaip sužinoti, ar ji iš tiesų laukiasi (tai padėtų sumažintį dabartinį sąmyšį ir nerimą dėl galimo nėštumo).