Gražiai pradėjai pokalbį, tinkamai sureagavai į vaiko klausimą, ar tau būna liūdna (visiems žmonėms kartais būna liūdna, o kaip tu pati dabar jautiesi), girdėjosi rūpestis vaiku. Visgi norėjosi daugiau empatiško vaiko palaikymo, kuris pokalbiuose smurto, prievartos tema itin svarbus, todėl jautriai ištarti, pvz.,tokie žodžiai „tikiu, kad tau labai skaudu, kai iš tavęs šaiposi, pravardžiuoja (muša), ypač kai tai daro patys artimiausi žmonės; man labai gaila, kad tau tenka tai išgyventi“ ir pan. būtų sušildę pokalbį. Pritrūko atidesnio tiek situacijos, tiek vaiko jausmų tyrinėjimo, tad noriu paskatinti kitą kartą, tik išgirdus užuominą apie patirtą smurtą, iš karto sustoti, įvertinti vaiko saugumą, patikinti, kad niekas neturi teisės prieš jį smurtauti, net tėvai, ir patyrinėti situacijos aplinkybes bei vaiko išgyvenimus. Gražiai ėmeisi ieškoti atsvaros vaiko aplinkoje („kas padėtų nukreipti mintis?“), bet linkiu neskubėti prie sprendimų (džiugu, kad pati tai pastebėjai). Ačiū ir sėkmės!