Labai jautriai ir atsargiai kalbinai vaiką, šiltai empatiškai, bet su rimtumu ir rūpesčiu, buvo daug supratimo, normalizavimo, atspindėjimų, kuriais "paruošei" vaiką - kūrei saugią aplinką kalbėti sunkia jautria tema. rūpestis buvo labai svarbu,įvardijai kad neturi teisės niekas jos skriausti, irkad ne jos jos kaltė, nors tas jausmas gali likti, reagavai į fizinę sveikatą. Svarbu situacijos nepamesti, nors ir jautru, yra svarbu suprasti kas įvyko, klausti, kad vaikas ventiliuotųsi, nespausti, bet paskatinti pasipasakoti, taip pat svarbu įvardinti kad čia buvo nusikaltimas ir tai kartoti, taip pat pabandyk trumpinti pasisakymus, išskaidyk, kad būtų erdvės vaikui, ir tau - suprasti kaip vaikas priima tavo žodžius, na ir reikia atsikratyti sufleruojančių klausimų, kurių pasitaiko :) sėkmės toliau.