Šį pokalbį kviečiu prisiminti kaip pamoką, kad pirmiausiai teikiame emocinę paramą, tik tada ieškome sprendimų, neapsiribojame PVL. Tau gerai sekėsi pasitikslinti, apibendrinti, lengvai ir natūraliai formuluoji klausimus, rodai empatiją, tačiau netyrinėjai situacijos, neužtikrinai vaiko saugumo smurtinėje aplinkoje, pritrūko gilios jausmų analizės, o alternatyvų dalyje kalbėjai tik apie PVL. Kviečiu dar apgalvoti PVL pristatymo formuluotes, nieko vaikui nežadėti, neišsiplėsti apie tarnybos darbą. Suprantu, kad pokalbiai gali būti jautrūs, vaiko situacija gali atrodyti aiški ir reikalaujanti sprendimų, tačiau pirminis konsultanto vaidmuo yra išbūti su vaiko jausmais ir situacijos apžvelgimu tarsi iš šalies - tai yra vienintelis kelias nueiti iki alternatyvų aptarimo.