Buvo nuoširdus pokalbis, jautriai buvai su vaiku, neišsigandai vaiko aštresnių reakcijų, nepasimetei, stengeisi fiksuoti ir atspindėti vaiko jausmus ir emocijas. Po pokalbio dalinais, kad ir gyvenimiškos patirties turi analogiškos situacijos atveju, tai tavo nuoširdus įsitraukimas ir įvairių situacijos kampų parodymas taip pat galėtų padėti vaikui, jei su juo kartu pabandytum įsivaizduoti, kaip viskas būtų, jei mergina išvažiuotų į užsienį, ką ten darytų, kur apsistotų, kaip ieškotų darbo, kokį darbą dirbtų ir pan. Taip pat mergina daug pasakojo apie vienišumą, apie tai, kad negali būti savimi, kad yra nesuprasta, nepriimta, nesvarbi. Čia taip pat galima detaliau patyrinėti - ir kokios situacijos, ir kas jai sukelia tokią savijautą, ir kiek laiko ji taip jaučiasi, ir kaip išbūna, ir pan. Sėkmės!