Puiku, kad nesileidi į asmeniškumus („dabar kalbame apie tave“), galime ir paklausti „kuo tai tau svarbu?“ jei vaikas teiraujasi kažko ta tema. Svarbu patiems nevertinti tėvų elgesio – „gal mama tau neleidžia , nes pergyvena, kad nesaugu“, tokį sakinį keisčiau į „normalu, kad tėvai rūpinasi tavo saugumu, ką sakė mama, kai su ja apie tai kalbėjaisi?“. Labai patiko, kad paklausei „o kaip tu galvoji?“, tokio klausimo norėtųsi dažniau – O kaip tu manai, kiek laiko galėsi slėpti nuo mamos?/ O kaip tu galvoji, ką galėtum pasakyti mamai, kad ji tave suprastų?. Puiku, kad paaiškinai apie nesaugumą internete ir paanalizavai ką vaikas filmuoja. Svarbu, kad vaikas jaustų palaikymą iš mūsų, todėl reiktų vengti klausimo „kodėl?“. Šioje situacijoje tinkantys klausimai: „kiek laiko jau filmuoji?/ iš kur mama sužinojo, kad darai vlogus?/ką sakei mamai kai su ja kalbėjaisi?/kaip manai, kas atsitiktų, jei mama sužinotų, kad ir toliau filmuoji be jos leidimo? ir pan.“ Džiaugiuosi, kad esi empatiška ir ja