Noriu pagirti tave už gebėjimą tyrinėti situaciją formuluojant gerus ir taiklius, atvirus klausimus. Džiugu, kad naudojai nemažai atspindėjimų – jie leidžia pašnekovui jaustis labiau išklausytam ir suprastam. Pokalbyje daugiau empatijos būtum atskleidusi, jei būtum dažniau natūralizavusi vaiko jausmus (pvz., „natūralu, kad gali būti baisu netekti draugės“, „įsivaizduoju, kad kai kiti tau atrodo „kieti“, tai ir pačiai norisi tokia būti“). Šiek tiek pasigedau gilesnio patyrinėjimo apie tai, dėl ko vaikas nori pritapti prie tos kompanijos, todėl truputį nuvertinančiai skambėjo bandymas žūtbūt „išplėšti“ vaiką iš jos, nelabai tinkamas ir spaudimas čia pat apsispręsti pakeisti mokyklą. Tačiau klausimas „o kaip tu pati jautiesi, kad tau reikia išgėrinėti, kad pritaptum?“ buvo taiklus ir verčiantis susimąstyti. Apskritai kalbant, pats pokalbio vedimas ir pakreipimas labiau į mergaitės vidinio pasaulio (ne draugės situacijos) tyrinėjimą buvo puikus pasirinkimas – šaunuolė! Linkiu tau sėkmės!