Vaikas pokalbyje jautėsi labai suprastas ir išgirstas. Labai taikliai tyrinėjai patyčių situacią, aplinkybes. Su tokiu empatišku nusiteikimu klauseisi  ir priėmei vaiko norą „iškirsti tuos draugelius “. Leidai jam daug apie tai kalbėti ir nebandei nukreipti kita linkme, kol neisšsikalbėjo. Ypatingai vertingas klausimas vaikui „kaip suprantu turi du sprendimus, kuris iš jų tau tinkamiausias?“. Natūralizavai vaiko jausmus, „natūralu išsigąsti, bijoti“. Nors iš pokalbio atrodė, kad vaikas labai pyksta, nes nori sumušti tuos besityčiojančius, bet vertingiau pačio vaiko visada klausti“ Ką jiems jauti?, Kokį jausmą išgyveni, kai tai vyksta?“, o ne sakyti vaikui „ natūralu, kad pyksti“, tuo tarsi primetam jausmą. Gali kilti  įvairūs jausmai patyčių metu: bejėgiškumas, nusivylimas visais ... Labai džiugu, kad įvardinai, jog niekas neturi teisės tyčioti. Vertinga tai ir tvirčiau pasakyti ir net pakartoti. Ačiū už puikų pokalbį.  