Giriu atkaklumą - net ir sutrikusi sugalvoji atvirą klausimą, todėl pokalbis nenutrūsta. Šiuo metu svarbiausias uždavinys mokytis nagrinėti situaciją, reaguoti į jausmus ir rodyti empatiją. Paprašyk vaiko nupasakoti smulkiai visą dieną - kur tėtis geria, kur būna mergaitė, kas būna po to, kur miega, kaip prasideda rytas, ką daro kiti šeimos nariai ir t.t. Tuo pačiu svarbu klausinėti jausmų - ką jauti? O su kokiom emocijom paskambinai? Kaip tame išbūni? Ką išgyveni kai muša mamą? ir t.t. Na ir tuo pačiu svarbu ne tik įvardinti žodį suprantu, bet ir pasakyti, kad tau rūpi, kad užjauti, girdi, tiki, kad palaikai, kad vertini vaiko drąsą kalbėtis, kad liūdi dėl vaiko išgyvenimų. Tavo tikslas ne surasti išeitį, o pabūti su vaiku jo išgyvenimuose. Kviečiu įdėti kuo daugiau pastangų.