Jautriai ir atidžiai sureagavai į vaiko jausmus, netekus žiurkėno. Pokalbis buvo šiltas ir padedantis vaikui susigaudyti, liūdėti, prisiminti  gražiausius dalykus apie savo augintinį.  Daug atvirų klausimų apie patį žiurkėną, jo mirtį, daug užuojautos, atspindėjimo. Gal dar labiau reikėtų vaiko jausmus patyrinėti, vis papildant pokalbį klausimais kaip jautiesi? Ką pajutai tada, kaip jautiesi dabar? Kaip jautiesi prisimindamas? Dar labai vertinga atkreipti dėmesį, jei vaikas atkakliai klausia kodėl? Atliepti jam, sakant girdžiu, kad klausi, suprantu , kad norisi tikslaus atsakymo, jaučiu kaip tau rūpi, nors negaliu dabar atsakyt, bet mes kartu pokalbio metu paieškosim atsakymų. Labai gražiai pabaigoje apibendrinai, kad natūralu gedėti, reikia laiko kol susitaikai. Ačiū 

