Pokalbio pradžioje vaikui kūriai saugią erdvę pokalbiui „Viskas ką pasakysi liks tik tarp tavęs ir vaikų linijos“, leidai suprasti, kad jo klausausi „Girdžiu, kad tau baisu.“.
Pokalbis patapo klampus ir nejudantis į priekį,kai  dar neįpusėjus pokalbiui nustojai naudoti atvirus klausimus, atspindėti vaiką. Pvz.: „Ar tu gyveni viena? Ar tavo šeimoje yra daugiau žmonių?“ šiuos dvigubus klausimus galėtum pakeisti į „Kas dar žino, apie tai ką pasakoji?“ arba kai pokalbio pradžia  „Papasakok plačiau apie savo situaciją.“ ir tuomet sulaukus vaiko atsakymo atspindint ir atvirais klausimais tikslintis, bei judėti toliau tyrinėjant. Nuotalinis uždarų klausimų uždavinėjimas uždaro galimybę vaikui išsipasakoti, išsikalbėti, bei tuo pačiu užgožia empatiją, kurios trūko šiame pokalbyje. Kalbant su vaikais mes stengiames juos suprasti, įgalinti, tačiau nenurodome kaip elgtis, bei savo nuomonės netransliuojame. Šiame pokalbyje nukrypai nuo Vaikų Linijos principų, nordinėjai vaikui , kaip elgtis „… ir 