Pokalbyje skatinai vaiką pasakoti apie situaciją, savo nuomonę, patirtį, naudojai atspindėjimus, natūralizavimą. Atkreipiu dėmesį, kad vis dar pasitaiko uždarų bei "kodėl" klausimų. Situaciją buvo galima patyrinėti giliau, ilgiau, pabūnant jausmuose, neapsiribojant nekonkrečiais vaiko atsakymais, o tyrinėjant, kol "pasidarys aišku": kokio vaikino norėtų, ką su juo veiktų, kaip su juo jaustųsi, kaip įsivaizduoja savi pirmąjį bučinį, kaip reaguotų draugės, jei pamatytų (buvo ir kitų temų užuominų, kurias bųtų galima plėtoti - pažintys internete ir ten kylančios grėsmės, santykiai su vyresniais vaikinais). Pokalbyje pritrūko ir labiau išreikšto supratingumo, jausmų įvairovės tyrinėjimo.