Vaiko situacija tikrai buvo sudėtinga, tad ir pokalbis buvo nelengvas. Tyrinėjant  situaciją ir jausmus girdėjosi, kad tau tikrai rūpi vaikas, gerai, kad pasidžiaugei, jog vaikas išdrįso paskambinti, nuėmei kaltę dėl to, kas vyksta jo šeimoje, patikinai, kad taip neturi būti. Tačiau gaila, kad nepavyko iš karto tinkamai sureaguoti į vaiko frazę apie tai, kad ją muša. Vertėjo iš karto klausti apie vaiko fizinę būklę, ar nereikia medikų pagalbos, o po to tyrinėti su smurtu susijusią situaciją (kada, kaip viskas vyko, kiek laiko tai tęsiasi ir pan.). Gerai, kad sureagavai į savižudybę, tačiau tą padaryti vertėjo anksčiau (kai vaikas pasakė „nebėra prasmės gyventi tokį gyvenimą“), be to, išgirdęs, kad galvoja šiuo metu, neįvertinai savižudybės rizikos, o perėjai prie sprendimų. Puiku, kad ketinai pasiūlyti PVL, tačiau, matant, kad situacija namie sudėtinga, o vaikas vienišas ir nusivylęs, galima buvo apie PVL užsiminti anksčiau ir labiau tiesiogiai-papasakojant vaikui paprastais žodžiais, 