Pokalbį buvo tikrai gera klausyti – jame girdėjosi daug empatijos ir palaikymo, ramus balsas vaiką drąsino ir leido pasijausti saugiai. Užduodama daug taiklių atvirų klausimų tyrinėjai situaciją, merginos jausmus, natūralizavai juos. Puiki mintis buvo pasiūlyti jai „parepetuoti“ situacijas, kaip ji galėtų pranešti apie nėštumą tėvams. Vis gi vertėjo atkreipti dėmesį į tai, kad mergina pasakė, kad jai "atrodo", jog ji laukiasi - nesumenkinat jos nerimo dėl nėštumo, aptarti, iš kur tokie įtarimai, ar darė testą, koks jos įprastas mėnesinių ciklas ir pan. O vėliau pokalbį tęsti aptariant, kas būtų, jei paaiškėtų, kad ji tikrai laukiasi. Gaila, kad nepavyko laiku sureaguoti į vaiko užuominą apie ketinimą išgerti vaistų – išgirdusi antrą užuominą sureagavai, patikinai, kad savižudybė – ne išeitis, tačiau neįvertinai savižudybės rizikos ir neužtikrinai vaiko saugumą. Pasistenk tokiomis akimirkomis „nepaleisti“ vaiko ir iki galo išsiaiškink, kur jis yra, ką ir kaip vaikas galvoja, ketina dary