Pokalbyje jautėsi tavo rūpestingumas, ramybė, kad girdi vaiką, neskubini ir keliauji su juo. Kiek ankstokai šoktelėjai prie to su kuo vaikas dar galėtų pasikalbėti, tačiau džiugu, jog greit pagavai, kad vaikas dar neišsikalėjo ir alternatyvom ankstoka bei tęsei toliau situacijos analizę. Suprantu tema jautri, tačiau tokiuose pokalbiuose verta giliau patyrinėti situaciją, jausmus (kaip rado žiurkėną? kaip pasijuto? ką darė? kaip laidotuvės vyko ir pan.) kas padėtų skambinančiajam labiau atsiverti, išsipasakoti.