Pokalbis atrodė natūralus ir šiltas, pradžioje gražiai vaiką informavai apie VL ir padrąsinai pasiklabėti. Bandei atspindėti vaiko jausmus: nerimą ir pasimetimą. Galėjai daugiau ir giliau tyrinėti situaciją, daugiau orientuotis į pačios merginus patirtį pavartojus narkotinių medžiagų, daugiau apie jų santykius anksčiau ir pan. Nors atspindėdavai vaiko išsakytus jausmus, trūko tiesiog kad paklaustum vaiko, kaip jaučiasi, ką išgyvena. Šioje situacijoje tikrai galima ir kiek nuimti atsakomybę nuo vaiko, kad ji neprivalo ir ne visada gali išspręsti draugės problemą, bet tuo pačiu ir pagirti ją ir paskatinti, kad ji rūpinasi savo drauge. Net jei vaikas ir klausia apie kitą žmogų, vis tike pokalbio esmė turi būti apie mums paskambinusį vaiką, ką jis išgyvena, su kokiais sunkumais/iššūkiais jis dėl to susiduria.