Svarbu, kad priėmei vaiką, nesmerkei ir nevertinai, skatinai kalbėti ir rodei susidomėjimą, nemažai išsiaiškinai apie situaciją, tik deja tai darei su daug uždarų kl "ar bendrauji su vaikinu", "ar esi santykiuos", "ar norėtum ko daugiau su juo" "ar esi kituose santykiuose".  Kelis kartus įvardijai, atspindėjai vaiko nerimą, informavai kad testas gali klysti ir kalbėjot kaip ir kur vaikas gali kreiptis pas gydytoją, vistik pritrūko pokalbiui fokuso į jausminę pusę, vaiko išgyvenimus, fokusavaisi į sprendimus, o buvo svarbiau leisti išlieti su kuo mergina gyvena, kiek laiko jau žino, ir su kokiais išgyvenimais keliasi, gyvena, kas palaiko, kas labiausiai baugina, leisti iškalbėti mintis apie abortą  (jos paskendo kalboje apie gydytoją), taip pat svarbu ir geriau suprasti vaiko aplinką: tėtis, kiti? nes nuėjus pas gydytoją ir gavus žinią, kad nėščia visi nerimai lieka, situacija nesikeičia. Neprisiimk sau misijos išspręsti, o pajusk prasmę būti su vaiku momente, išklausyti. sėkmės toliau 