Puiku, kad giliniesi į situaciją, klausdama daug atvirų klausimų („kokie jausmai kyla/ gal gali pasidalinti/kiek laiko/ ką tau duoda“), šių klausimų turi daug ir labai gerų, svarbiausia jų nedvigubinti, kad vaikas suprastų į kurį gali atsakyti. Džiaugiuosi, kad sugebi empatiškai kalbėti su vaiku ir užtvirtinti, kad „nėra kažko gėdingo“ kalbėti apie problemas, kokios jos bebūtų. Jei vaikas užsimena apie savižalą/savižudybę, pirmiausia reiktų įsivertinti dabartinę situaciją (ar esi šiuo metu sau kažką pasidariusi/ gal galime sutarti, kad šio pokalbio metu nieko sau nedarysi/ kada paskutinį kartą žalojai save). Jei vaikas nieko nėra pasidaręs šiuo metu, galima toliau tęsti pokalbį ir kalbėti apie jausmus. Šis veiksmas (situacijos įsivertinimas) yra labai svarbus ir nuo jo priklauso kaip toliau tęsime pokalbį. Puiku, kad ieškai alternatyvų padėti vaikui ir siūlai savo pagalbą padedant jų ieškoti. Rekomenduočiau pirmiausia vaiko paklausti („kaip manai, kas galėtų tau padėti?/kas labiausiai 