Pokalbio pirmoje pusėje, kalbant apie vaiko patirtą seksualinę prievartą, šiek tiek jautėsi tavo pasimetimas. Stengeisi naudoti atspindėjimus, klausti apie jausmus. Tokiuose pokalbiuose svarbu nepamiršti ir vaikui aiškiai įvardinti (kartais net kelis kartus), kad vaikas nėra kaltas dėl patiriamos prievartos, o skriaudėjas elgiasi neteisėtai. Taip pat svarbu atsvaros, stiprybių ieškojimas, arba informavimas ir motyvavimas kreiptis pagalbos. Antroje pokalbio dalyje išgirdai savižudybės užuominų ir teisiogiai pas vaiką paklausei ar jis galvoja apie savižudybę. Išgirdęs teigiamą atsakymą stengeisi vaiką užtikrinti, kad savižudybė nėra išeitis ir labia gražiai atradai vaiko svajonę – piešimą, kurio metu vaikas jaučiasi gyvas ir laisvas ir ja pasinaudodamas sėkmingai parodei, dėl ko vaikas dar turi tikslą gyventi.