Šis pokalbis buvo stiprenis už praeitą, jautėsi, jog bandai pritaikyti prieš tai išgirstas pastabas. Vėlgi uždavei gražių atvirų klausimų, pvz.: kas skatina tave taip jaustis?, kas tau padėtų save pamilti? ir pan. Pritrūko situacijos analizės: kiek berniukas sveria, koks jo ūgis, gal jis visai neturi antsvorio. Galėjai daugiau atspindėti, kai pvz vaikas pasakė, kad nemyli savęs, kad bijo likti vienu ir niekada neturėti žmonos. Vertinga tokiose situacijose vaikui akcentuoti, kad taip jaustis yra normalu, kad kol kas jam dar 14, tad iki santuokos dar yra likę daug laiko, kad visų kūnai keičiasi ir kad mes visi esam skirtingi, bet gražūs. Ateityje skatinu vengti tokių pasakymų, kaip ,,tai yra laikina ir taip stipriai galvot apie save nėra priežasties"- tai yra nuvertinimas. O šiaip linkiu daugiau išbuvimo ,,čia ir dabar", daugiau situacijos ir jausmų analizės. 