Nuo pat pokalbio pradžios gražiai naudojai atspindėjimus, rodei susirūpinimą vaiko sunkumu, kas padėjo užmegzti ryšį bei paskatino vaiką atsiverti. Puiku, kad nepamiršai patyrinėti ir jausmų, taikliai reagavai į pokalbio metu kylančias emocijas („girdžiu, kad esi labai susijaudinęs). Visgi pokalbiuose, kai stipriai jaučiasi vaiko nepasitikėjimas savimi, vaikas dažnai kartoja tą pačią frazę („nekenčiu savęs“, „žiauriai žiauriai nekenčiu savęs“) vertėtų stengtis daugiau į tai sureaguoti, parodyti supratimą, patyrinėti, iš kur kyla toks savęs vertinimas. Gali būti vertinga daugiau pakalbėti ir apie pačią paauglystę, natūralizuoti kylančius jausmus, kad vaikas pajustų, jog jis nėra vienas ar kažkoks „kitoks“ su šiais išgyvenimais. Situacijos tyrinėjimo metu išryškėjus pozityviems dalykams, taip pat verta į juos atkreipti vaiko dėmesį („suprantu, kad nerimauji dėl savo išvaizdos, tačiau džiugu, kad turi gerus santykius su draugais“). Ačiū tau už šį pokalbį ir linkiu sėkmės ateityje!