Gera buvo girdėti, kad pokalbyje nepasimetei, vaikas girdėjo tavo ramų balsą ir jautėsi jaukiai kalbėdamas apie savo situaciją. Buvo gražių atspindėjimų ir jausmų tyrinėjimo. Puiku, kad padėkojai vaikui, jog paskambino ir išdrįso kalbėti jai nejaukia tema. Kadangi mergaitė pati buvo sutrikusi, verta buvo ne vieną kartą natūralizuoti jos jausmus, patyrinėti, kas būtent tą gėdą ir nemalonumą sukelia, pasigilinti, ką mergaitė pati žino apie lytiškumą, gal ji norėtų pati ko nors paklausti, kas jai rūpi, ar yra su kuo nors lytiškumo (seksualumo) tema kalbėjusi ir pan. Gražiai tyrinėjai jos santykius su mama (galima buvo ir apie apie tėtį paklausti, panašu, kad pats padarei išvadą, kad mergaitei artimesnė mama), tačiau nevertėjo taip atkakliai, nors ir taktiškai, kalbėti apie tai, kaip ji su mama galėtų pasikalbėti šia tema. Siūlyčiau ateityje vengti daryti prielaidas ("ko gero per biologijos pamokas mokotės"; "tėvai tikriausiai myli vienas kitą") ir kartu su vaiku prieiti kažkokių galimų sp