Labai noriu pasidžiaugti tokiu šauniu pokalbiu. Nors situacija apie anoreksiją, nevalgymą mokymuose buvo mažai aptarta, tTačiau pokalbyje jauteisi labai natūraliai, daug gilinaisi į situaciją, drąsiai klausei, vis skatinai kalbėti, ypatingai jautriai atspindėjai vaiko situaciją, bei išreiškei susirūpinimą be jokio moralizavimo, spaudimo. Labai kryptingai vyko visas pokalbis, kad vaikas pamatytų pats savo situaciją ir įvardintų savo jausmus, bei fizinius  sunkumus, kuriuos patyria nevalgydama. Neskubėjai prie sprendimų ir patarimų, išbuvai su vaiku taip atidžiai ir drąsindama kalbėtisir pagalvoti apie kas bus toliau? Dar pasitaiko dvigubų klausimų, geriau to vengti, nes vaikui paprasčiau atsakyti į vieną, o mums suprasti norimą pokalbio kryptį. Taip ir toliau, šaunu.