Pokalbyje ir tavo balse jautėsi labai daug empatijos ir noro padėti vaikui. Užduodi nemažai atvirų klausimų (norėtųsi jų dar daugiau), stengiesi atspindėti tai, ką vaikas pasako. Pokalbyje gana vėlai paklausei, ar namuose vaikui saugu- tą reikėjo padaryti anksčiau, nes galbūt vaikui šiuo metu gręsia pavojus. Reiktų vengti tokių klausimų kaip ,,ar tu kalbėjai su mama, kaip surasti pagalbą tėčiui?", nes jie skatina atsakomybę, o ją kaip tik norisi nuo vaiko nuimti. Gana greitai nuskubėjai prie sprendimo, tad skatinčiau labiau išbūti situacijoje, su vaiko jausmais, kaip jis jaučiasi dabar, kas padeda, kaip ji norėtų, kad viskas būtų ir pan. Vienoje vietoje sumetei labai daug klausimų į vieną vietą- svarbu to vengti. Norisi atkreipti dėmesį, jog jeigu vaikas pasako ,,tėtis", tai mes nekeičiame to žodžio į ,,tėvelis", nes greičiausiai yra priežastis, kodėl vaikas to žodžio nemažybina. Ateityje skatinčiau labiau išbūti ,,čia ir dabar", labiau gilintis į jausmus ir neskubėti priimti sprendimų