Atjaučiančiai ir supratingai pokalbio pradžioje kalbini vaiką, gražiai normalizuoji kai vaikas pasakoja apie savo jautrumą ("kad daug yra jautrių žmonių ir tai nėra blogai"). Kai vaikas pradeda pasakoti apie savižalą, svarbu nepamiršti ne tik gilintis į situaciją, bet ir reaguoti palaikymu bei supratimu (pvz. labai liūdna tai girdėti, užjaučiu tave ir pan.) Kai pasakoja, kad dar paliko vaikinas, vėl siūlyčiau atkreipti dėmesį į jausmus, duoti atjautos, nes vaikui tikrai panašu to labai reikia. Klausimo apie tai kokia pagrindinė pjaustymosi priežastis, ar tai dėl to, kad paliko vaikinas, siūlyčiau nenaudoti, nes vaikui toks klausimas tiesiog gali būti per sunkus,  savižala dažnai pasireiškia tada, kai susikaupia nemažai visko ir po savimi slepia ar apima ne vieną priežastį. Labai geras tavo atreagavimas, kai vaikas užsimena apie tai, kad nėra prasmės gyventi, tavo paklausimas, ar tu kalbi apie savižudybę. Tinkamas tavo reagavimas į pauzes, kad vaikui sakai, jog neatsakei į klausimą, kaž