Pokalbis buvo toks tikras, gilus iki pat atsisveikinimo. Visame pokalbyje labai daug nuoširdumo, kiekvienas sakinys kupinas natūralumo ir  išjaustos empatijos. Kas ypatingai svarbu, kad iš karto drąsinai vaiką ir visaip jautriai skatinai kalbėti, neprasprūdo žodžiai ir noriu išnykti. Šiek tek daugiau reikėjo pabūti savižalos temoj. Ir jei vaikas vis kartoja, kad gėda, kartais reikia daugiau pastangų nuimant tą gėdos jausmą , rodos vaikui neužtenka vieno ar dviejų kartų pasakymo. Daug klausimų apie jausmus, labai vertingų apibendrinimų, kurie vaikui padeda suprasti , kas jis normalus, su juo elgiamasi netinkamai, padeda pamatyti iš toliau savo situaciją. Šie  dalykai labiausiai įgalina vaiką ir tada įgijus pasitikėjimo savimi , jis jau gali imtis kažkokių konkrečių veiksmų. Širdingai džiaugiuosi, kad tiek savęs įdėjai į mokymosi procesą ir tikrai esi jau pasiruošęs kalbėtis su vaikis.  Linkiu drąsiai imtis pokalbių ir laikui bėgant pasitikėjimas savimi sustiprės dar labiau. O tobulėjimu