Pokalbis buvo labai empatiškas ir betarpiškas. Jautėsi tavo pastangos užtikrinti vaiko saugumą ir perkalbėti vaiką, kad jis nuliptų nuo stogo. Vaikui nesutikus, pokalbio eigoje nepamiršai pasirūpinti jo saugumu ir dar kartą perklausei ar vaikas galėtų pereiti į saugią vietą. Tyrinėjai situaciją ir jausmus, kuriuos labai gražiai stengeisi natūralizuoti. Jautėsi, kad stengeisi išbūti su vaiku ir leidai jam išsikalbėti apie jaučiamus jausmus ir sunkumus. Bandei vaikui užtikrinti, kad savižudybė nėra išeitis, tokiu atveju dar labiau padėtų ir ambivalencijos naudojimas, pasitelkiant vaiko pasakojimus, kad turėjo labia daug svajonių. Pokalbio antroje pusėje kartais pasijausdavo, kad pritrūksta idėjų ko dar paklausti vaiko, tokiais atvejais visada gali klausti kokios buvo vaiko svajonės, apie pačią draugystę su vaikinu ir pan. Taip pat pas vaiką gali klausti ir kaip įvyko avarija, tai kartu leistų vaikui išsiventiliuoti susikaupusias neigiamas emocijas. 