Pavyko užmegztį šiltą ir empatišką pokalbį. Šauniai padrąsinai tylią mergaitę pokalbiui, reagavai į jausmus, nerimą, dėkojai už dalinimąsi, atkreipei dėmesį į saugumą. Pasakei labai svarbų dalyką - kad mergaitė nėra kalta dėl tėčio piklausomybės. Aiškinaisi, kas vyksta mergaitės gyvenime. Tokiame pokalbyje galėtų padėti dar gilesnė situacijos analizė, klausiant, kada viskas prasidėjo, kiek laiko tęsiasi, koks santykis su mama ir tėčiu, ar mergaitė kalba su tėčiu, ką norėtų jam pasakyti. Galima būtų sureaguoti į mergaitės pasakymą apie mamos mušimą, pastiprinti, natūralizuoti baimės jausmą, norą padėti. Formuluotę "neprivalai ir negali padėti" keisti į "ne tavo jėgoms, atsakingas pats suaugęs".  