Puikiai sekėsi tyrinėti situaciją, kas vyksta, kad vaikas rūko. Gilinaisi, kiek laiko rūko, ar rūkoma vaiko šeimoje, ar kalbėjosi apie rūkymą su tėvais/auklėtoja. Vietoje uždaro klausimo "ar kalbėjais" siūlyčiau klausti: "Su kuo tau teko kalbėti apie rūkymą/papasakok, kas žino apie tai, kad rūkai/su kuo iš suaugusių galėtum apie tai pasikalbėti?" Taip paskatinsi vaiką kalbėti ir pačiam sugalvoti, su kuo jam būtų patikima apie tai kalbėtis, galite pamodeliuoti situaciją - kas būtų, jei vaikas apie tai, kad rūko pasakytų žmogui, kuriuo pasitiki, kaip tas žmogus galėtų sureaguoti, kas galėtų nutikti blogiausio ir kas galėtų nutikti geriausio. Nesiūlome konkretaus asmens, su kuo vaikui kalbėtis, t.y. nesiūlome pasikalbėti su mama/tėčiu/auklėtoja, o klausiame, ką pats vaikas pasiūlytų sau į pašnekovą. Teisingai, kad klausi, ką vaikas žino apie rūkymo pasekmes, tik vietoje klausimo "AR" siūlau klausti "Ką neigiamo žinai apie rūkymą. 