Pokalbyje su vaikui buvai nuo pat pradžių, puikiai reagavai į savižudybės temą, derinai empatija su direktyvumu, įžvelgei ambivalaneciją mažiausiuose vaiko pasisakymuose. Užsitikrinusi vaiko saugumą, nuosekliai tyrinėjai išprievartavimo temą.
Pokalbyje formuluojamų klausimų mintis buvo gera, tačiau pasitaikė dvigubų klausimų, kuriuos derėtų užduoti atskirai, ar performuluoti. Pvz.: „O kaip tu namuose? Niekas nematė, kad tu tokia parėjai?“  performuluojat į „Pasakoji, kad verkiai. O kaip buvo kai įžengei pro namų duris?“
Nors šis pasisakymas skambėjo empatiškai, tačiau gali pasirodyti šališkas „...aš labai norėčiau, kad paieškotume kartu ką tu galėtum daryti...“, pakeitus į „... kai kurie vaikai pokalbio metu ieško ką galėtų padaryti, kiti mėgsta apgalvoti vieni ar pasikalbėti su sau artimu žmogumi dėl galimų veiksmų. Kaip tu norėtum daryti?“ skambėtų neutraliai.
Išreiškiant savo nuomonę ir norint vaiką nukreipti gali padėti išsireiškimai: „kai kuriems vaikams padeda...“