Užmezgei nuoširdų kontaktą su vaiku, padrąsinai kalbėti, dėkojai, kad vaikas dalinasi savo išgyvenimais, klausei apie jausmus, išreiškei palaikymą ir supratimą, taip pat susirūpinimą vaiko fizine sveikata, akcentavai, kad prievarta jokiu būdu nėra mergaitės kaltė. Pokalbis būtų dar šiltesnis, jei naudotum mažiau uždarų klausimų, daugiau tyrinėtum jausmus, daugiau tyrinėtum pačią situaciją. Pokalbyje taip pat labai svarbu tikėti vaiku, daugiau klausytis nei klausti, įsigilinti, nešokinėti nuo temos prie temos, natūralizuoti jausmus, sakant, kad tokiose situacijose vaiko dabartinė savijauta gali ir užsitęsti. Sėkmės ;)