Norisi pagirti gerai susitvarkius su nekonsultaciniais skambučiais. Nuo pat pirmo skambučio stengeisi pats vesti pokalbį, pajutai, kad labai svarbu nustatyti ribas. Nors tau kilo klausimų, iš ko suprasti, kad jau laikas pokalbį užbaigti, tačiau tu nei vieno pokalbio nenuvertinai ir stengeisi užmegsti kontaktą. Džiaugiuosi, kad pokalbiuose girdėjau puikiai suformuluotų klausimų: "pasakoji daug detalių, kuo VL gali tau padėti?", "Bandau suprasti, kuo tau galiu padėti?" ir pan. Nekonsultacinių skambučių VL gauna nemažai, natūralu kad pradžioje galima pasimesti (kaip buvo pokalbyje, kai vaikas kartojo), arba nežinoti, kaip jį užbaigti, kai vaikas vis mėgino įkalbėti susitikiti. Tokiuose pokalbiuose svarbu parodyti empatiją, nepamiršti naudoti atspindėjimų, apibendrinimų, klausti apie jausmus. Nekonsultaciniuose pokalbiuose ne visada lengva išbūti, tačiau linkiu ir toliau girdėti vaiką ir mokytis išbūti su vaiku arba pajusti kada užbaigti pokalbį. Sėkmės kituose pokalbiuose!