Rūta, ko tikrai buvo tavo pokalbyje, tai empatijos ir jautrumo. Jautėsi kad girdi vaiką ir tau jis rūpi. Gražiai pradėjai pokalbį ir sėkmingai prakalbinai vaiką užduodama atvirus klausimus, naudojai atspindėjimus ir jausmų tyrinėjimą. Laiku pastebėjai suicidines mintis, reagavai ir akcentavai, kad savižudybė nėra išeitis. Tačiau pokalbyje neišgirdai akivaizdžios užuominos, kad vaikas jau „dabar galvoja išgerti tabletes“ ir neįvertinai su tuo susijusios rizikos vaiko sveikatai ir gyvybei. Tokiu atveju vertiname savižudybės riziką – ar vaikas turi planą (ką ji turi mintyje sakydama „dabar galvoju išgerti“), jei pasirengusi vaistus gerti bekalbant, aktyviai tartis dėl tablečių pašalinimo, gal net sudaryti „kontraktą“ su vaiku. Taip pat nesėkmingai atspindėjai ambivalenciją. Pats pokalbis buvo geras, tereikia pastebėti ir įvardinti esminius savižudybė temos punktus.