Palaikai gerą kontaktą su vaiku, nesmerki vaiko, reiški supratimą, neišsigandai savižalos temos, natūraliai tęsei pokalbį su vaiku, labai stipriai orientuojiesi į vaiko saugumą (nuo pat pradžių nepaleidai, ko vaikas kalba apie smurtą), detaliai aiškinaisi ar ką sau daro, direktyviai, taip pat direktyviai ir su rūpesčiu reagavai kai paaiškėjo, kad jau susižalojo, skatinai net nukreipti į 112, tai tikrai nežiūri pro pirštus, tai labai svarbu. Kas keistina? Dėl savižudybės tai nepamiršk kad gali aiškintis su vaiku, kaip stipriai kraujuoja, kad įvertintum, nes pokalbyje išsigandai ir ėmei nukreipti iš karto, ir tą padaryti sunku,įtikinti vaiką, nes pati situacija neaiški. Kitas dalykas - vaiko jausmai. Pokalbyje daug situacijos aiškinimosi, saugumo, visgi labai trūiksta gylio, empatijos. pvz pasakė, kad tėvai skyrėsi prieš du metus ir dabar gyvena su mama; tu iš karto atspindi: "suprantu, kad labai sunkūs metai buvo, o su tėčiu mataisi?". Esmė ir yra, kad vaikas iškalbėtų kaip vyko skyrybo