Džiaugiuosi, kaip ramiai ir empatiškai vedei pokalbį. Jautėsi, kad klausai ką vaikas sako, tyrinėjai situaciją, panaudojai atspindėjimus. Nors pasakojai, kad pokalbis tau buvo nelengvas, nes vis norėjosi patarti vaikui, bet tau pavyko susitvarkyti ir išlikti empatiškai. Tokiuose pokalbiuose, kai nėra didelio įvykių srauto, labai svarbu tiesiog išbūti su vaiku, daugiau patyrinėti jo jausmus, pvz.: "kaip jautėsi kai gavo konstruktorių dovanų, o ne lėlę?" , "ką jautė, kai mama pasakė, kad lėlės ne berniukų žaidimai" ir pan. Daugiau klausimų apie jausmus padėtų labiau susipažinti su vaiko situacija, išgirsti kaip jis jaučiasi, kas jam svarbu. Taip pat labai svarbu natūralizuoti situaciją pvz.: "natūralu ir berniukams norėti žaisti su lėlėmis" ir neskubėti ieškoti sprendimų. Tikrai mokaisi ir tobulėji, sėkmės toliau! 