Ačiū už drąsą su kuria pradėjai pokalbius. Tikrai jautėsi susidomėjimas, noras pajaust vaiką, suprast jo lūkesčius. Jautėsi tvirtumas ir įgūdžių naudojimas , bet tuo pačiu ir toks tikras jausmas, noras suprast vaiką. Buvo fantastiškų klausimų ir apibendrinimų, kas ramina vaikus sudėtinguose pokalbiuose. Natūralu, kad gali sukilti irzlumas ir neaiškumas, tačiau tai savyje pažinus, galima rast atsakymus, iš kur kyla tokie jausmai. Nors vaikui mes turim išsakyti VL poziciją, tačiau tai galima sakyti švelniau, kreipiant į patį vaiką, t.y. ne sakyti tu negali atvažiuot, aš nesivelsiu  į žaidimą, bet sakyti, suprantu, girdžiu, kad nori susitikti, žaisti, o kuo tau tai  svarbu? Mes dabar kalbamės, esam kartu , papasakok , kas vyksta tavo gyvenime. Labai išmintingai  pati reflektavai, kas sudėtinga, ir kaip rast tą ribą savyje, tad tikiu , kad tikrai viskas su laiku paaiškės. 