Jautriai, atidžiai pradėjai pokalbį, pareiškei daug užuojautos vaikui. Drąsiai paklausei ar yra minčių apie savižudybę. Domėjeisi kokie santykiai buvo su vaikinu, ieškojai vaiko ambivalencijos. Dar reikėtų tvirčiau įvardinti, kad savižudybė nėra išeitis ir konkrečiau klausti apie planą, vaistus, bei rūpestingai, bet reikliai susitarti kad nesižudys (pvz. iki ryt ir vėl paskambins, jei bus sunku). Vertinga ir po kelis kartus tą patį pasakyti, kad tik vaikas išgirstų, galima įvardinti, kad kartoju tą patį, nes man labai svarbu. Vis klausdama apie jausmus, suteikė vaikui daug erdvės išsakyti savo beviltiškumą. Esant asmeninei sudėtingai situacijai tęsei pokalbį, parodei daug tvirtybės. Ačiū, kad po to išsakei savo jausmus ir net vėl sugebėjai dalyvauti. Linkiu kad pirmi savarankiški pokalbiai įkvėptų daugiau pasitikėjimo, o visus įgūdžius sutvirtinsi per patirtį. Džiaugiuosi, kad būsi VL dalis 