Nors pokalbis buvo trumpas, bet su situacija susitvarkei gerai. Puikiai nedelsdamas sureagavai į vaiko prisipažinimą išgėrus vaistų: paklausei, ar kalba apie savižudybę, kokie vaistai, kiek, prieš kiek laiko. Patikinai, kad tau rūpi vaiko gyvybė, direktyviai surinkai informaciją ir sujungei su 112. Vis gi vertėjo paklausti, ar dar kas nors yra namuose, jei taip, pabandyti paskatinti kreiptis pagalbos į namiškius (jei atsisakytų, akcentuoti, kad jei jau paskambino į VL, vadinasi ieško pagalbos ir tikrai dar turi ir norą gyventi, ne tik numirti). Išgirdus, kad vaikas vaistus išgėrė neseniai, galima buvo pabandyti skatinti išsivemti, pažadant, kad būsi pokalbyje, palauksi, kol ji galės kalbėti, ir tuomet tęsti pokalbį apie vaikui rūpimus dalykus. Jei vis dar būtum turėjęs abejonių dėl vaiko savijautos, tuomet, priklausomai nuo situacijos, būtum galėjęs su vaiku aptarti, kad verta paskambinti (ar tau sujungti) 112 ir išsiaiškinti, ar dar reikia kokios med. pagalbos.
