Pokalbis buvo ramus. Puikiai suformulavai atvirus klausimus. Labai gražiai padrąsinai kalbėti.
Buvai supratingas.
Galėjai daugiau analizuoti situaciją, paklausti "Kaip jautiesi?".
Gražiai normalizavai jausmus ir situaciją, tik reikia vengti tokių ilgų tekstų. 
Turi atsisakyti pasiūlymų, pirmiausia išsiaiškink kokios pagalbos vaikas tikisi, tada skatink vaiką ieškoti sprendimų. Mes sprendimų nesiūlome, o ieškome kartu su vaiku. Vietoj "aš siūlau", sakome "kiti tokioje situacijoje ...", " ką tu manai jei ...", " kaip tu galvoji...". 
Gražiai įnešei realybės, kas gali būti.
Mes negalime patarti vaikui, bet galime skatinti pagalvoti apie situaciją iš visų pusių, ją analizuojant, normalizuojant jausmus. Kartais vaikai skambina tik pasikalbėti apie ai kaip jaučiasi, tada tiesiog išbūname su vaiku su jo jausmais, nespręsdami problemų.
Neskubėk kalbėti, leisk vaikui daugiau kalbėti, sutrumpink normalizavimus ( vaikui atsibosta ilgi tekstai, bei gali atrodyti kaip moralizavimas).
