Puikiai pavykęs pirmasis pabandymas. Jautėsi, kad jau esi įsidėmėjusi ir išmokusi daug dalykų. Prašei mergaitės papasakoti daugiau apie visą situaciją, natūralizavai jos jausmus, įvardinai pyktį, domėjaisi, kaip viskas buvo, kol nebuvo broliuko, svarstei kartu su mergaite, kas galėtų padėti šioje situacijoje. Kas galėtų padėti tokiame pokalbyje - nenumenkinti vaiko jausmų, nebandyti pateisinti mamos mažo broliuko atsiradimu. Mūsų visas dėmesys turėtų būti skirtas vaiko palaikymui ir jo išgyvenimams. Taip pat padėtų šiek tiek daugiau patyrinėti situaciją, neskubėti prie sprendimų. O šiaip šaunuolė, sėkmės toliau!