Pokalbyje naudojai atspindėjimus, aiškinaisi jausmus, stengeisi suprasti situaciją ir užtvirtinti vaikui, kad niekas neturi teisės tyčiotis. Tai buvo pokalbio stipriosios pusės. Vis tik jas nusvėrė skubėjimas į sprendimus, neaiškus sprendimų formulavimas. Verta pasigilinti, ką vaikas žino, ką galima būtų daryti tokiose situacijose, ką norėtų daryti, gal jo aplinkoje kas nors buvo susidūręs su patyčiomis internete, ką tuomet darė. Taip pat kviečiu ramiai reaguoti, net jei vaikas ir spaudžia čia ir dabar pasakyti, ką jam daryti. Mūsų balso tonas ir neskubėjimas gali raminti vaiką, parodyti, kad neverta panikuoti, galime apie tai ramiai pasikalbėti. Taip pat verta plačiau pasiaiškinti situaciją. Linkiu vidinės ramybės ir susitelkimo pokalbyje.