Skatinai mergaitę kalbėtis, užtikrinai dėl pokalbio konfidencialumo. Naudojai tinkamus ir taiklius atspindėjimus („iš to, ką pasakoji, suprantu, kad vyksta brendimas“, „girdžiu, kad tavo situacija kelia daug nerimo“) – tai tavo stipri pusė. Kaip ir visuose pokalbiuose, šiame taip pat buvo svarbu nesuskubėti kuo greičiau informuoti mergaitę, kas su ja vyksta (tą tu padarei įtikinamai, bet pernelyg greitai), ar nukreipti pas gydytoją, tačiau būtina daugiau patyrinėti situaciją ir jausmus joje, pakalbėti apie tai, kas mergaitei gražu, dėl ko jaučiasi nenormali, ką pati žino ar yra girdėjusi apie krūtų augimą, išlaikyti pauzes leidžiant jai kiek pabūti su gauta informacija. Būtų buvę verta labiau panagrinėti, dėl ko mergaitė baiminasi būti išjuokta – ar yra pati tai patyrusi, o gal buvusi to liudininke. Taip kartu tyrinėjant ir pamažu leidžiant mergaitei suprasti, kas su ja vyksta ir kaip tai gali keistis, galimai ji pati pasidarytų savo asmenines išvadas ir jaustųsi tvirčiau. Sėkmės! 