Pokalbis išties buvo stiprus. Kalbant su vaiku apie artimojo priklausomybę svarbu, ką ir darei, nuimti nuo vaiko atsakomybę, išklausyti, išbūti, suprasti norą padėti. Išbuvai su vaiko jausmais, tyrinėjai situaciją, daug atspindėjai taip parodydama vaikui jo žodžius iš šalies. Ko labiausiai norėjosi, kad tas slegiantis vaiko jausmas nurimtų, kad akcentuotum, jog ji jau ir taip broliui daug padeda išklausydama, susitikdama, padėdama buityje, bendraudama ir mylėdama, išlaikydama ryšį. Sėkmės! :)