Aurelija, tvirtais žingsniais keliauji pirmyn! Iš tikrųjų kur kas geriau nagrinėji situacijas bei jausmus, jaučiasi konkretesnė pokalbių struktūra. Situacijoje su vaiku, patyrusiu seksualinę prievartą tikslinaisi, kokia tai buvo prievarta , įvykio detales – tai puiku, kuo aiškiau būsite su vaiku įsivardinę tai, apie ką kalbate – tuo abiem bus aiškiau suprasti ir vienas kitą, ir situaciją. Tiesa, tik išsiaiškinus, kad vaikas kenčia patirdamas tvirkinimą, reikia nieko nelaukiant įvardyti, kad tai yra seksualinė prievarta ir ne tai, kad tėčio netinkamas elgesys, bet nusikaltimas. Toliau pokalbyje nagrinėjai opcijas, kur vaikas galėtų kreiptis pagalbos – tai labai svarbu, tik tai geriau būtų daryti daugiau patyrinėjus, kaip vaikas išbūna tame, kaip jaučiasi prieš, ką išgyvena po to likęs vienas. Apibendrinant – dar yra keli akcentai, kuriuos itin svarbu paminėti pokalbyje prievartos tema, tačiau bendrai – atrodo, kad pražydai ir pradeda skleistis tikrieji tavo sugebėjimai. Šaunuolė! 