Puikiai susitvarkei su, atrodytų, lengvai kalėdišku, bet visai rimtu pokalbiu. Gera buvo klausyti, kaip atidžiai tyrinėjai situaciją, kaip jautriai atliepei į vaiko jausmus (suprantu, kad gali būti baisu, kad nerimauji dėl mamos reakcijos), taiklūs atviri klausimai, atspindėjimai, apibendrinimai, sugrįžimai prie užsimintų dalykų  leido vaikui dalintis, ieškoti alternatyvų situacijai išspręsti. Džiugu, kad, išgirdusi apie žaisliukų šukes, pasiteiravai, ar vaikas nesusižeidė. Paprastai pokalbį dar labiau sušildo vaiko palaikymas, padrąsinimas (čia galima buvo pasidžiaugti, kad jis turi tiek idėjų, kad taip gerai žino, ką mėgsta jo mama (būtų atsivėrusi erdvė pakalbėti apie santykius su mama). O pačios baimės, kad mama pamatys nuverstą eglę, patyrinėjimas (kaip anksčiau yra buvę, kai ką nors iškrėsdavo, kaip mama reaguodavo, kaip jis įsivaizduoja, kaip sureaguos šiandien) galbūt jūsų pokalbį būtų padaręs dar gilesnį. Linkiu Tau daug nuoširdžių pasikalbėjimų ateinančiais!