Gražiai pradėjai pokalbį, pristatei VL, tyrinėjai situaciją ir vaiko jausmus, normalizavai juos. Daugumą klausimų formuluoji atvira forma, tik paklausus nereikėtų skubėti ir pačiai siūlyti atsakymo variantų („Su kuo kalbėjai apie tai? Mama? Tėčiu?“). Pokalbio metu jautėsi tavo susirūpinimas ir noras padėti, tačiau po tokio vaiko pasakymo, kad nėra paprasta draugams papasakoti apie tokią ligą, vertėtų atliepti vaiko išreikštą sunkumą ir parodyti supratimą. Gražiai užbaigei pokalbį palinkėdama sveikatos, pasiteiravusi, ar dar nori ką nors paklausti bei patikinusi, kad visada gali vėl skambinti bei paminėjusi apie konfidencialumą, kurio laikomės VL.