Esi empatiška ir tai padeda užmegzti kontaktą su vaiku. Gebi užduoti atvirus klausimus, normalizuoti, atspindėti, tačiau dar reiktų labiau patyrinėti jausmus - ko labiausiai bijo, dėl ko gėda. Labai linkiu dar aktyviau klausytis vaiko ir sureaguoti į baimę "o gal jei pradėsiu skusti, jie dar labiau pradės augti" pvz "girdžiu, kad bijai, o kaip tu pati manai, kas gali būti pradėjus skusti, iš kur žinai, kad plaukai po skutimo pradės augti labiau?". Vietoj to, kad nukirsti "tau liūdna, kad nieko negali pakeisti" geriau apibendrinti, kad girdi, jog neramina augantys plaukai, bet tuo pačiu bijai juos pradėti skusti ir tai labai normalu, nes niekas nežino, kaip bus". Labai svarbu palaikyti vaiką ir normalizuoti jos dvejones bei padrąsinti, kad ji turi būti tikra dėl sprendimo. Nereikėtų suteikti vilčių, kad plaukai gali neaugti, jie juk auga visą gyvenimą - daug svarbiau kalbėti apie baimę skusti bei gėdą neskusti, kad ji pati nuspręstų, kas jai svarbiau. 