Pokalbyje pavyko akcentuoti, kad prievarta yra nusikaltimas, kad niekas neturi teisės taip elgtis. Taip pat pavyko aiškiai išsakyti merginai, kad tai nėra jos kaltė, neatsižvelgiant nei į tai, kaip ji elgėsi, nei į tai kaip šoko ar ko nepasakė. Tačiau pokalbiui labai trūko jautrumo ir empatijos, trūko situacijos patyrinėjimo, trūko kalbėjimo apie jausmus. Tą atliepti padėtų įsiklausymas į vaiką, įsijautimas į situaciją, nuoširdus domėjimasis vaiku. Kaip pati sakei, padėtų ir sąsiuvinukas, kur pasižymėtum sau aktualias mintis iš supervizijų - kilusius sunkumus, rekomendacijas, galbūt ir kažkokius tau patikusius klausimus ar pokalbio kryptis. Sėkmės toliau!