Pokalbyje buvai labai empatiška, aktyviai klauseisi. Smagu, kad vis įvardindavai, ką girdi, reiškei palaikymą. Tinkama buvo pasakyti, kad užjauti ją, jog tenka taip nerimauti, ir po to sužinojusi, kad jos mama mirusi. Primenu – labai svarbu giliau patyrinėti situaciją bei jausmus joje (pvz., kaip pasijutai, kai testas buvo teigiamas?“, „dėl ko sakai, kad reikėtų pas gydytoją eiti vienai“?). Svarbu per greitai nesiūlyti su kažkuo kalbėtis ar imtis iškart atkalbinėti nuo svarstomų sprendimo būdų, o juos kartu tyrinėti (pvz., „sakai, nusipirksi vaistų internetu. Kaip manai, jie saugūs sveikatai?“ „Galvoji, kad suduosi sau į pilvą. Ar tokiu būdu galima sukelti sau persileidimą?“ „Kalbi, jog ieškai nelegalių būdų nutraukti nėštumą. Kaip manai, kodėl jie yra nelegalūs?“) – tokiu būdu padėtum merginai pačiai suvokti, kad tai nėra tinkama išeitis. Ir tada, tai aptarus, galima imtis ieškoti mažiau kenksmingų išeičių, pvz., gal verta pasikalbėti su tėčiu, kreiptis į krizių centrą. Sėkmės tau!  