Pokalbį vedei nuosekliai, neskubėdama, gilinaisi į situacją. Naudojai atspindėjimus, atvirus klausimus, taip pat buvo gražių natūralizavimo momentų (“girdžiu, kad pergyveni dėl draugės“; “girdžiu nerimo tavo balse. Natūralu pergyventi”). Tinkamai įvardinai ir galimą draugės priklausomybę (“iš to, ką pasakoji, galimai tavo draugė kenčia nuo priklausomybės”). Ateityje kviečiu prisiminti, kad pokalbiuose priklausomybės tema, kuomet vaikas pasakoja apie kitą asmenį, labai svarbu nuo vaiko nuimti atsakomybę (“suprantu, kad rūpiniesi ir pergyveni dėl draugės, tačiau tu nesi atsakinga už tai, kad ji vartoja narkotikus”, “tik pati tavo draugė gali nuspręsti, ar toliau vartoti narkotikus”) ir tuo pačiu pokalbį stengtis kreipti į patį vaiką, jo išgyvenamus jausmus (“kaip tu jautiesi, kai žinau, kad draugė vartoja?”; “kokie jausmai kyla būnant su drauge?”). Bendrai vertinant, su pokalbiu susitvarkei tikrai šauniai!