Gera, struktūruota pokalbio pradžia, tiksliniesi situaciją, reaguoji į jausmus. Kai supratai, kkad yra aukšta savižudybės rizika - pasijuto sutrikimas ir tada buvo jausmas, kad vis kažko imiesi, bet nepadarai iki pabaigos. Tai kitam kartui ir būtų palinkėjimas ramiai užbaigti, tai, ką pradedai: iki galo įvertinti savižudybės riziką, iki galo paaiškinti, kuo tu gali merginai padėti (ne tik išklausyti, bet ir paieškoti kitokių sprendimo alternatyvų, nei savižudybė). O taip pat siūlyčiau vėliau kalbėti apie tai, kad savižudybė nėra išeitis - kai vaikas pasako, jog galvoja apie savižudybę, svarbu iki galo išsiaiškinti riziką, padėkoti už atvirumą ir pasitikėjimą, suprasti, kas vyksta ir tik tada kalbėti, kad savižudybė nėra išeitis.