Viso pokalbio metu jautėsi tavo rūpestis ir atjauta vaikui. Šaunu, kad palaikei berniuko unikalumą, padrąsinai jį. Išgirdau daug domėjimosi apie jausmus, analizės apie situaciją. Tokių pokalbių metu tikrai verta vaikus informuoti, kad ilgalaikės patyčios nesusitvarko be suaugusiųjų įsikišimo. Vis tik, kuomet klausi vaiko ar jis išdrįstų apie savo sunkumą su kažkuo pasikalbėti – nesiųlyk tikslių žmonių (pvz. Mama). Tokiais atvejais geriau paklausk - „O kaip manai su kuo išdrįstum apie tai pasikalbėti“ ir pats vaikas tau pasakys. Pokalbiuose venk spėliojimo. Sėkmės!