Pokalbyje ramiai reagavai į merginos pasakojimą, užduodama tinkamus klausimus bandei prakalbinti vaiką. Keletą kartų natūralizavai merginos išgyvenimą nerimą ir baimę sužinojus netikėtą ir sunkią žinią. Vis dėlto kalbant apie jausmus, svarbu pasiteirauti vaiko, kaip jis jaučiasi, kaip reagavo, vengiant primesti savo matymą, kaip vaikas galėtų jaustis (pvz., "Kaip tu jautiesi? Tikriausiai turėtų būti labai sunku" -> tiesiog palikti klausimą ir leisti vaikui atsakyti). Tai buvo sudėtingas pokalbis, tad kiek pritrūko vaiko palaikymo, padėkojimo, kad dalinasi, padrąsinimo. Kiek pritrūko ir Tavo pačios apibendrinimų, nes sunkumų, baimių buvo tikrai daug ir įvairių. Analizuojant situaciją liko neaišku, tai ką vaikas realiai žino, padėti vaikui atskirti, kas realu, o kurios baimės nepagrįstos. Taip pat buvo galima tyrinėti vaiko atramas, kas ją palaiko. Sėkmės toliau! 