Maloniai pradedi pokalbį, moki aktyviai klausytis. Stenkis vengti klausimo kodėl (kodėl pasakei, kad nebenori su juo draugauti). Jautėsi atjaučiantis tavo tonas. Labai tinkamai klausi apie tas situacijas, kaip vykdavo kai susipykdavote. Stenkis nespausti vaiko priimti sprendimų jei vaikas nenori ("ką tu jam norėtum pasakyti? - o vaikas tyli", jis panašu  dar nepasiruošęs sprendimams). Gerai kad apžvelgi ir kitų aplinkinių jausmus, tačiau labai svarbu atkreipti pirmiausia į vaiko jausmus, kad jis  jais pasidalintų ir juos priimti, leisti vaikui iškalbėti ir padėti tuos jausmus naturalizuoti. Labai gražiai leidai vaikui pasireikšti apie jų bendrą teigiamą prisiminimą. Tik šioje vietoje vengčiau moralizavimo apie tą prisiminimą, galbūt kažką darė nelabai tinkamai, bet ten siūlyčiau nesiplėsti. Galbūt tokiam pokalbyje galėtų padėti klausimas, kaip jaustumeisi, jei ta situacija ir liktų tokia ir jūs nesusitaikytumėte. Pokalbio pabaigoje lengviau skambėtų klausimas "kaip dabar jautiesi, kai 