Smalsiai, kantriai vedei pokalbį, jautėsi rūpestis vaiku, svarbu, kad daugiau dėmesio pavyko skirti jausmas, klausei kaip jautėsi įvairiose pokalbio vietose, bandei užčiuopti vaiko problemą, suprasti kuo gali padėt. Vistik gana greitai išlindo sprendimų "korta", ką vaikas galėtų daryti, kad būtų drąsesnis, o čia reikėjo daug ilgiau pabūti su vaiko jausmais, leisti jam išsisakyti, kaip jaučiasi būdamas nedrąsus, kaip ilgai taip, kas skaudžiausia, ar būna kitaip? Per daug skubi užčiuopti vieną problemą ("kas tave konkrečiai neramina"?) kai vaikas gali tiesiog norėti kalbėti apie nepasitikėjimą savimi, tikrai nebuvo griežto užsakymo surasti merginą, tai ir nevertėtų susiaurinti ir bėgti prie sprendimų, geriau visada palikti erdvės ir plačiau gilinti jausmus. Jau klausi - super! svarbu dabar išmokti su jais dirbti:atspindėti, normalizuoti, gilinti, suprasti, išbūti. sėkmės toliau :)