Pokalbyje kantriai ir jautriai buvai su vaiku. Puiku, kad išgirdęs apie prievartą iš karto į tai atliepei ir nuėmei kaltę. Taip pat laiku ir tinkamai sureagavai į užuominas apie savižudybę, nebijojai tikslintis ir konkrečiai įvardinti vaiko ketinimų („ar sakydama, kad nenori taip gyventi, kalbi apie savižudybę?“). Visgi, kaip jau ir aptarėme, pokalbiuose savižudybės tema labai svarbu stengtis kiek įmanoma tiksliau įvertinti savižudybės riziką – pradedant nuo minčių, toliau tikslinantis apie planą ir, galiausiai, pereinant prie ketinimų bei veiksmų paties pokalbio metu. Taip pat svarbu išreikšti VL poziciją bei įvardinti, kad savižudybė nėra išeitis – pokalbyje tu taip ir padarei, visgi ateityje siūlyčiau tai pasakyti anksčiau, vos išgirdus vaiko mintis apie savižudybę. Šaunu, kad bandei panaudoti ir ambivalenciją. Visumoj, jau turi neblogai susiformavusius įgūdžius, tik savižudybės temoje kviečiu nepamiršti rizikos vertinimo eigos (trys žingsniai) ir svarbos. Ačiū už pokalbį!