Puikiai susitvarkai su merginos bandymu apie tave paklausinėti pokalbio pradžioje. Labai siūlyčiau keisti tokias frazes "nėra ko jaudintis, nėra ko bijoti, neturėtum jaustis...". keiski į suprantu, kad gali jaustis, natūralu jaustis.. ir pan. arba paieškok savo frazių raminti skambinantįjį, bet kad "nenuvertintume" jo jausmų. Natūralizuoji merginos brendimo pokyčius, tuo pačiu gali ir jausmus natūralizuoti, kurie dėl to kyla. Turi puikių minčių kaip nuraminti, ką patarti, bet visad pirma klausk vaiko, kad jis pasisakytų, o tada jau pridurk nuo savęs, ko galbūt trūko. Šiek tiek pritrūko situacijos nagrinėjimo - kaip ilgai, kada skutosi, kas gavosi, ką tiksliai mama sako/sakė, kas neramina mamą ir t.t. Tai padėtų paskui nagrinėjant alternatyvas galimų sprendimų. Venkime pažadų - kad tikrai ras, kas padės, pasikalbės, nes negalime būti tuo tikri. Geriau klausti merginos, kas galėtų nutikti, ką tas ar kitas asmuo sakytų ir pan. Neblogai naudoji atspindėjimus ir pasitikslinimus, labai laisv