(su Laura) Stipru, kad išgirdai užuominas apie savižudybę ir drąsiai klausei vaiko, ar jis galvoja apie savižudybę, stengeisi išsiaiškinti jo saugumą. Toliau tęsdama pokalbį stengeisi suprasti, kas vyksta vaiko gyvenime, įvardinai, kad niekas neturi teisės iš j tyčiotis, bandei suformuluoti ambivalenciją ir mintį, kad savižudybė nėra išeitis. Pastebėjai, kad vaikas vėl norėjo grįžti prie savižudybės temos, nes jautėsi jos neiškalbėjęs. Tai svarbu neskubėti per temas, pabūti su kylančiais jausmais, pabūti mintyse apie savižudybę: ką galvoja, kaip jaučiasi dėl tų minčių, kaip norėtų jaustis, kada tos mintys aplanko, kas turi atsitikti, kad pradėtų vėl apie tai galvoti, kas turėtų atsitikti, kad nusižudytų ir pan. Taip pat aiškinantis saugumą svarbu klausti, ką dabar yra sau pasidaręs bei ar turi priemonių nusižudyti šalia savęs. Tai svarbu, nes jei neišsiaiškinsime, pokalbio metu vaikas gali kažką sau pasidaryti. Ačiū, kad taip drąsiai būni šioje temoje.