Su vaiku kuri šiltą ir empatišką santykį, nuostabu, kad nesmerkei, priėmei vaiką, nedramatizavai, natūraliai ir gerais klausimais aiškinaisi kas vyksta, naudoji atspindėjimus, padrąsinimus, normalizavai situaciją, suteikei info, kad tai gali keistis. Svarbu nediagnozuoti, kad vaikas homoseksualus, kai jis dar ieško tapatybės ir pats to nekonstatuoja, labiau gilinkis į vaiko jausmus ir situaciją, kaip seniai taip jaučiasi, kaip su tuo gyvena, ką pats galvoja, kas labiausiai neramina. Svarbu išjausti ir išbūti su vaiku jo ieškojimuose, abejonėse, nebėgti prie to ką daryti, ar konstatuoti išvadų. Sėkmės toliau :)