Pokalbio metu iškart pirmenybę teikei savižudės atitraukimui nuo šokimo nuo stogo. Dėjai pastangas ir netęsei pokalbio, kol nepasitraukė. Tik siūlau nekalbėti, kad tu jausiesi kalta dėl vaiko žūties, nes nesinori permesti vaikui šio jausmo. Taip pat norėjosi, kad veiktum šiek tiek direktyviau, nes rizika buvo itin aukšta, žinojai buvimo vietą, tad galima naiktinti konfidiancialumo sutarimą ir įspėti, kad kreipsi į 112. Pasitraukus ir tęsiant pokalbį nepulti iškart nagrinėti situacijos, kas nutiko. Pasikalbėti apie jo mintis dabar, kokios mintys sukosi tovint ant atbrailos, kiek kartų mąstė apie savižud., kokios tos mintys būdavo, kaip baigdavosi ir pan. Po to pereiti prie temos analizės. Kadangi pokalbis nesitęsė ilgai, tad linkiu dar pastiprinti įgūdžius ir netekties temoje: kaip sužinojo; kaip jautėsi; kaip neteko; laidotuvės; gedulas; kaip išbuvo tą laiką; koks tas žmogus buvo; kokia laukia ateitis. Linkiu sėkmės! 