Tu turi labai gerus įgūdžius:daug empatijos, geri klausimai, darbas su jausmais, atspindėjimai, duodi erdvės vaikui, puikiai rodai supratimą, normalizuoji. Taip ir čia vyko, kol viduje nepajutai grėsmės vaikui, tuomet pralenkei vaiką ir užuot jo klaususi ir po to atspindėjusi jo nerimus, jo žodžius, ėmei pirma teigti, kad draugas melavo, kad netinkama, kad nereiktų pasitikėti, ėmei klausti ar neprašo nuotraukų, ar klausė kodėl melavo, sakei kad susitikti gali tik su palyda. Taigi tavo tonas pakito, atsirado uždarų klausimų, nurodinėjimų, sufleravimo, išdarkė tavo puikius įgūdžius :) turi save pagauti, kada taip nubėgi į priekį, nes gali prarasti kontaktą su vaiku ir padės ragelį - turi leisti vaikui įvardinti nerimus, grėsmes, klausimais priversti mąstyti ir pasakyti garsiai pliusu ir minusus. 