Dėkoju už įdėtas pastangas išbūti nelengvame pokalbyje. Labai tinkamai sureagavai, kai mergina prakalbo apie draugo netektį, pareiškei užuojautą, atspindėjai. Įvertinai savižudybės riziką, tikslinaisi, ar yra planas, parodei, dėmesį, supratimą. Nors pokalbyje buvo momentų, kai sustojai, tačiau puikiai tvarkeisi apibendrindama, ir grįždama prie neiškalbėtų temų. Pokalbis tikrai buvo neblogai struktūruotas, tik norėtųsi paraginti skirti vaikui dar daugiau empatijos, parodyti supratimą, paaiškinti gedėjimo stadijas, įvardyti, kad natūralu, jog liūdesys gali užtrukti. Netekties temose labai svarbu išbūti su vaiku, nebijoti grįžti prie temų, kai ji buvo su mylimu žmogumi, aptarti ką jie veikdavo, kaip ji jautėsi ir pan. Galima dėlioti pokalbį kaip laiko skalę, judant nuo pačio toliausio praeities taško (pvz.: susipažinimo) iki dabarties momento. Smagu stebėti, kaip tobulėji. Sėkmės! 