Labai jautriai ir gražiai pradėjai pokalbį, drąsinai vaiką. Išgirdęs, kad iš vaiko tyčiojamasi, stengeisi nuimti nuo jo kaltę ir informavai, kad niekas neturi teisės su juo taip elgtis. Pokalbio metu tyrinėjai situaciją, stengeisi aiškintis daugiau apie pačias patyčias. Šaunu, kad lygegrečiai nepamiršai tyrinėti vaiko jausmus ir stengeisi juos natūralizuoti. Motyvavai vaiką kreiptis pagalbos į suaugusiuosius. Kalbant su vaiku apie patyčias taip pat svarbu nepamiršti akcentuoti, kad vaikas nėra atsakingas už patyčių išsprendimą ir jos dažniausiai nesiliauja be suaugusiųjų pagalbos. Su vaiku svarbu kalbėti apie tai, kaip jis gali reaguoti patyčių situacijose,
informuoti apie efektyvius reagavimo būdus bei juos aptarti, tačiau neprimesti jam atsakomybės už
patyčių sustabdymą. Šaunuolis ir sėkmės tolimesniuose pokalbiuose.