Pokalbį vedei jautriai, neskubėdamas, duodamas erdvės vaikui po truputį atsiverti, kas yra tikrai svarbu prievartos temose. Tinkamai užtikrinai konfidencialumą, labai gražiai skatinai vaiką pasipasakoti („Suprantu, kad tai labai jautri tema, bet papasakok, kaip tai įvyko?“), taip pat atsargiai tikslinaisi tau neaiškias aplinkybes, klausei ir apie vaikui kylančius jausmus (tam galima buvo skirti ir dar daugiau dėmesio – patyrinėti, kokie jausmai kilo, kai ją išprievartavo? Su kokiais jausmais nubudo kitą rytą? Palyginti, kaip jaučiasi dabar, praėjus kelioms dienoms po įvykio?). Taip pat būtų tikę patyrinėti, kaip vaikas išbuvo tas kelias dienas po išprievartavimo, kas jam padėjo jas išbūti? Puiku, kad prisiminei ir pasakei merginai, kad prievarta yra nusikaltimas, nuėmei kaltę, tik ateityje skatinčiau tai padaryti anksčiau. Bendrai vertinant labai jautriai ir empatiškai išbuvai šioje nelengvoje temoje, ačiū tau už tai.  