Puiku, kad vartoji daug atvirų klausimų, prašai vaiko papasakoti plačiau. Tokio tipo pokalbiuose svarbu nuo pat pradžių pasiklausti vaiko ar galvoja apie savižudybę, ypač kai yra nemažai užuominų. Jei vaikas atsakys, kad ne – galima gilintis toliau ką reiškia jo užuominos, jei taip – daugiau analizuoti norą žudytis (kiek laiko tai vyksta/kas padeda išbūti/ ambivalencija/ išbuvimas su vaiku). Kaip ir minėjau, dažniausiai nebūna vienos priežasties dėl ko vaikas galvoja apie savižudybę, jei nori sužinoti kažką daugiau apie paskutinę situaciją, galima klausti: o kas paskatino šiandien paskambinti ir kalbėti apie tai? Bet kokiu atveju, labai pasistūmėjai į priekį, tikiu, kad stebėjimai ir budėjimai su priežiūra atsakys į nemažai klausimų, daugiau drąsos ir sėkmės!