Emptašikai bendravai, domėjaisi vaiko situacija, daug klausinėjai apie jausmus. Klausimai kai kurie labai sudėtingi gaudavosi, neskubėk, gali padaryti pauzes, apgalvoti ir suformuluoti klausimą, nes kai kurie gaudavosi kartu su patikslinimu: "Gal bandei klabėti su draugu, kas būtų jeigu pasiklabėtum?" Geriau iš karto klausti su kuo dar apie tai kalbėjai? Vietoj "Aš manau" geriau natūralizuok jausmus, "Natūralu taip jaustis/abejoti", geriau parodyti supratimą, "suprantu, kad kyla abejonės" - taip neutraliau skamba ir neatrodo, kad perši savo nuomonę. Trūko situacijos analizės, nuskubėjote į priekį neaptarę smulkiau, kaip jaučiasi draugas, ar  jis toliau wapina, kaip kiti klasiokai su juo elgiasi ir pan. Taip pat ir su alternatyvom gavosi, apibendrinai, tačiau taip ir liko abejonių vaikui, kaip geriau pasielgti. Neskubėk, tikria jautėsi, kad tau rūpi vaikas ir kaip jis jaučiasi, tiesiog daugiau domėtis ir tikslintis reikėtų pačią situaciją, taip pat ir su alternatyvom, neprabėgti, o apta