Iškart sureagavai, kad mergina kalba apie savižudybę. Rūpestingai ir atkakliai bandei užtikrinti jos saugumą. Kantriai vedei pokalbį. Kiek pritrūko "užjaučiu", "girdžiu, kad labai išgyveni" ir natūralizavimo "šiuo metu išgyveni netekties skausmą. Natūralu, kad gali kilti sunkių jausmų, tikiu, kad nelengva su jais išbūti. Tam gali prireikti laiko." Uždavei daug gražių klausimų "ko labiausiai tau trūksta tokiose dienose", "o kokia tu esi", "nuo ko labiausiai norėtum dingti", jie leido vaikui išsikalbėti. Kiek per anksti nuskambėjo "gal yra priežasčių, dėl kurių nori gyventi", "o gal visgi yra dalykų, kurie tave pradžiugintų". 