Sveikinu su pirmąja supervizija, Paula! Suprantu, kad jaudinaisi ir džiaugiuosi tavo drąsa. Pokalbyje buvo tinkamų sakinių, sureagavimų, už kuriuos norėčiau pagirti. Gražiai pradėjai "džiaugiuosi, kad paskambinai". Tinkamai atspindėjai "jautiesi liūdna", "girdžiu, kad draugė tave atstūmė", "suprantu, kad jautiesi sunerimus". Pritrūko pabuvimo, įsigilinimo į situaciją ir vaiko jausmus, per greitai nuskubėjai prie patarimų. Norisi akcentuoti, kad Vaikų linijoje mes nedalijame patarimų. Pokalbyje vertėtų daugiau paanalizuoti situaciją (kokie apskritai santykiai su drauge, kas nutiko, kad susipyko, kaip susitaikydavo, kai susipykdavo anksčiau ir t.t.), kad vaikas galėtų išsišnekėti, o tau apibendrinus ir pats pamatytų situaciją iš šono. Ir kai pati matysi pilną vaizdą, galima pakviesti vaiką pagalvoti, kaip jam elgtis toliau. Sėkmės!