Pokalbyje buvo tikrai daug empatijos ir jausmų nagrinėjimo, tačiau per mažai situacijos analizės. Gaila, kad viso pokalbio metu taip ir neidentifikavai "valgymo sutrikimo" problemos, nors vaikas pasakojimą nuolat papildydavo labai aiškia informacija (mažas svoris, maisto atranka, vėmimas, alpimas, silpnumas, dėmesio koncentracijos sutrikimai ir pan.). Nereikia bijoti klausti svorio, ūgio ir pan.informacijos, nes be jos galime taip ir likti nesupratę problemos. Čia būtų reikėję kalbėti apie savęs priėmimą, savivertę, stipriųjų savybių pastiprinimą ir pan. Džiugu, kad priėjai prie tikrai gero sprendimo susirasti mitybos specialistą, tačiau tai buvo per anksti ir šiek tiek ne tokiu rakursu tai turėjo būti pateikta/ išdiskutuota. 