Pokalbyje buvai jautri ir betarpiška: poklabis pilnas vaiko priėmimo ir atspidėjimo, buvimo jaučiamame vaiko jausme. Tyrinėjai nemažai viako situaciją (aplinkybes apie draugus ir šeimą), kartu pritrūko daugiau vaiko pasidalinimo apie pačią ligą - ką žino, kokia tai liga, kokius simtomus jaučia, kas paskatino kreiptis š gydytoją ir nuo ko viskas prasidėjo. Su vaiku buvai jo jausme, kartu galime pridėti daugiau natūralizavimo, kad visa tai, ką vaikas jaučia yra natūralios jos reakcijos: nerimauti, nežinoti, vengti dalintis su kitais yra natūralu. 
taip pat kviečiu būti atidžiai, jeigu pasigirsta frazė: "kam aš būsiu reikalinga" tas gali vesti prie savižudiškų minčių. ir vengti vertinančių frazių: "išgyveni pradinę stadiją" ar "ta tavo liga".