Stiprus pokalbis. Išbuvai su vaiku visą laiką, be bėgimo į sprendimus, į pašalinius klausimus, tiesiog tame visame skausme ką vaikas patiria, davei erdvės, neskubėjai, jautriai priėmei, natūralizavai jausmus, įvardijai kad padeda laikas, įvardijai mirties faktą, užčiuopei kaltę. Vaikui tiko ir patiko. Svarbu iš karto įvardinti mirties faktą, vengti frazių "išėjo". Na ir su kitu vaiku, mažiau filosofuojančiu svarbu nepamiršti ką dar galima daryti: klausti apie mirtį, laidotuves, kas palaikė, buvo šalia, kaip , kaip atrodo tie metai, ir daugiau aktyviau atspindėti vaiko jausmus ir eiti į gylį. Ačiū tau :)