Pirmoje pokalbio pusėje tau sekėsi tikrai šauniai – naudojai atvirus klausimus, kvietei vaiką pasakyti, ką mano rūpimu klausimu, neskubėdamas pirmas išsakyti savo nuomonės (Ką pati manai apie tai, kad susitiksite? Prieš kiek laiko susipažinot? Kaip jautiesi su juo bendraudama?), buvo ir atspindėjimų, natūralizavimo. Puiku, kad įvardinai mergaitei galimą grėsmę dėl susitikimo su tik iš susirašinėjimo pažįstamu vaikinu, tačiau šioje vietoje galima buvo daugiau patyrinėti situaciją ir tokiu būdu patį vaiką vesti link pamąstymų, ar tai yra saugu (ką ji konkrečiai žino apie šį vaikiną? Kiek jį pažįsta, kas juos sieja? Ar yra pagalvojusi apie tai, kad internete žmonės gali apsimesti kažkuo kitu nei yra – ką apie tai mano?). Taip pat vietomis jautėsi, kad per klausimus lyg pats vaikas ėmėsi “vesti” pokalbį – tokiais atvejais struktūravimui galėtų padėti klausimo grąžinimas: ką pats vaikas apie tai mano? Buvo tikrai gražių vietų pokalbyje, ačiū už tai ir sėkmės toliau tobulinant įgūdžius!